Номер провадження: 22-ц/813/2424/26 
Справа № 504/1696/25
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на рішення Доброславського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Сафарової А.Ф. 20 жовтня 2025 року у с-щі Доброслав Одеської області, -

встановила:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 індексацію аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 75833208, за період з січня 2023 року по грудень 2024 року, у розмірі 32382,38 грн.
Заявлений позов обґрунтований тим, що 02.08.2014 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , від якого у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.08.2022 року подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Мати дітей залишилась проживати з дітьми у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 переїхав до квартири своєї матері в м. Одесу.
На підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.10.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.03.2023 року у справі № 504/3080/22 вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу) з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу), з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 01.05.2024 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.03.2023 року було залишено без змін.
19.08.2024 року Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 75833208 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21.08.2024 року Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 75833208 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до розрахунку, індексація аліментів за виконавчим провадженням № 75833208 не проводилась та ОСОБА_3 не сплачувалась.
За приведеним стороною позивача розрахунком сума індексації за 2023 рік складає 20737,20 грн.; сума індексації за 2024 рік складає 11645,18 грн. 
Рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 20.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин профільне законодавство, а саме абзац 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і безпідставно вважав, що заявлена сума стягнення індексації аліментів на утримання малолітнього сина позивачки у розмірі 32382,38 грн. за період з січня 2023 року по грудень 2024 року не відповідає вимогам закону.
На думку апелянта, жодна із законодавчих змін не змінює базових засад обрахунку індексації аліментів, передбачених СК України, та не скасовує правову природу індексації як механізму захисту купівельної спроможності в умовах зростання цін на утримання дитини.
У даному випадку, індексація передбачена рішенням суду про стягнення аліментів у справі №504/3080/22, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання. 
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1  підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.03.2023 року у справі № 504/3080/22 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу), з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_3 . По справі допущено негайне виконання судового рішення.
На підставі виконавчого листа № 504/3080/22, виданого 31.07.2024 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 19.08.2024 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу), з подальшою індексацією відповідно закону, починаючи з 11.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Частинами 1 та 2 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Законом України «Про внесення змін до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01.09.2020 року № 831-ІХ, ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнена абз. 3 та 4. Закон набрав чинності 25.09.2020 року.
Згідно положень абз. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, в постанові держвиконавця по виконавчому провадженню ВП № 75833208 від 19.08.2024 року індексація встановлена відповідно до закону, інше не передбачено.
Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що «інше», а саме індексація, була передбачена рішенням суду про стягнення аліментів у справі №504/3080/22, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання. 
Вказані доводи апелянта ґрунтуються його власному тлумаченні норма права та не мають правового значення для вирішення справі, оскільки з положень абз. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі проводиться саме виконавцем, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, чого за результатами розгляду даної справи судом апеляційної інстанції не встановлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що у даному випадку Комінтернівським районним судом Одеської області розмір аліментів був визначений рішенням від 28.03.2023 року, у зв`язку із чим, проведення індексації відповідно до закону починається з другого року після визначення розміру аліментів, тобто з 28.03.2024 року.
Також колегія суддів звертає увагу апелянта на той факт, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у 2023 році, тобто, протягом 2023 року індексація зарплат, аліментів у твердій сумі та інших соціальних виплат не проводилася. У 2024 році індексацію було відновлено.
Таким чином, доводи позивача про необхідність індексації аліментів у період з січня 2023 року по грудень 2023 року є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що жодна із законодавчих змін не змінює базових засад обрахунку індексації аліментів, передбачених Сімейним кодексом України та не скасовує правову природу індексації як механізму захисту купівельної спроможності в умовах зростання цін на утримання дитини, але позивачем не прийнято до уваги, що така індексація з 2020 року здійснюється виключно державним або приватним виконавцем, а не судом. 
Якщо виконавець не проводить індексацію, отримувач аліментів має право подати заяву про проведення індексації до виконавчої служби, а у разі відмови у проведенні такої індексації - оскаржити дії/бездіяльність виконавця до суду.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачене у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Отже, згідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний проводити стягнення аліментів з врахуванням індексації.
У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідальність за вибір неналежного способу захисту цивільного права в судовому процесі несе сам позивач, який звертається за захистом. Суд зобов`язаний лише перевірити, чи обраний спосіб захисту відповідає порушеному праву, чи він ефективний та чи не суперечить закону. 
Відповідно, колегія суддів доходить висновку, що у разі, якщо позивачем було встановлено, що індексація аліментів за виконавчим провадженням №75833208 державним виконавцем не проводилась та ОСОБА_3 не сплачувалась, то належним способом захисту порушеного права ОСОБА_2 є подання до суду скарги на бездіяльність державного виконавця, а не звернення суду із позовом про стягнення індексації аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 32382,38 грн. за період з січня 2023 року по грудень 2024 року. 
При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди з ними, а тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування судового рішення відсутні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Доброславського районного суду Одеської області від 20.10.2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 375, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Доброславського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 26 травня 2026 року.

Судді Одеського
апеляційного суду С.О. Погорєлова

Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе