УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 537/7180/25
провадження № 51-1519 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2026 року про відмову у відкритті провадження,
установив:
Відповідно до змісту касаційної скарги, суддя Полтавського апеляційного суду, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановила ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 13 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника щодо повернення обвинувального акта прокурору.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду. 
На його думку апеляційний суд формально застосував положення ст. 392 КПК України, не проаналізував змісту ухвали суду першої інстанції, не врахувавши, що відмова у поверненні обвинувального акта безпосередньо стосується права на захист, що суперечить ст. 314 КПК України та конституційним гарантіям. 
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
За змістом ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта.
Системний аналіз норм кримінального процесуального кодексу дозволяє дійти висновку, що окреме оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання особи про повернення обвинувального акта процесуальним законом не передбачено. 
Як убачається зі змісту ухвали Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2026 року, апеляційна скарга була подана на ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта. Суддя Полтавського апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу встановила, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не належить до переліку ухвал, передбачених ст. 392 КПК України, які можуть бути оскаржені окремо в апеляційному порядку, тому керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України постановила рішення, яким відмовила у відкритті апеляційного провадження. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшла висновку про безпідставність вимог захисника щодо можливості оскарження ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2026 року про відмову у поверненні обвинувального акта. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2026 року про відмову у відкритті провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3