Єдиний унікальний номер справи 183/10830/25
Провадження № 2/183/3498/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Майної Г. Є., 
з участю секретаря судового засідання – Федорової Є. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення суми недоотриманої пенсії,- 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, й з недоотриманої за життя спадкодавця пенсії. 06 вересня 2025 року приватним нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка зокрема складається з недоотриманої пенсії спадкодавця в розмірі 132 839 грн 18 коп. 
09 вересня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганський області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, до якої додала усі необхідні документи, однак листом відповідача за № 1200-0402-8/29651 від 07 жовтня 2025 року їй було відмовлено у здійсненні такої виплати. 
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, сума пенсії спадкодавця, яка підлягає виплаті увійшла до складу спадщини, однак не виплачена відповідачем, тому вона звернулась до суду із цим позовом та просить:
- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , в розмірі 132 839 грн 18 коп.
Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 19 березня 2026 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулось до суду з відзивом на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України Луганської області, як внутрішньо переміщена особа і отримувала пенсію за віком. Згідно з матеріалами електронної пенсійної справи пенсійні виплати здійснено до 28.02.2016. Виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.03.2016 відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” на підставі інформації, яка потребує фізичної ідентифікації пенсіонера. Оскільки макет пенсійної справи перебуває у приміщенні, розташованому на тимчасово окупованій території, надати документи щодо припинення виплати не має можливості. За життя ОСОБА_2 не виявила бажання поновити виплату пенсії, з заявою про поновлення виплати пенсії, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 не зверталась, повідомлення про неодержання пенсій від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не надавала, тому пенсійні виплати з 01.03.2016 не нараховувалися та виплата пенсії не здійснювалася. На запит приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Р. О. щодо суми недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, відповідачем листом від 17.03.2025 № 1200-0403-8/6642 надане роз`яснення щодо Порядку виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, зазначено підставу призупинення виплати пенсії та вказано, що сума нарахованої та недоотриманої пенсії померлої, становить 132 839,18 грн. 06.09.2025 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , а спадщина складається з суми недоотриманої пенсії 132 839,18 грн. При цьому лист на запит приватного нотаріуса Бондаренка Р. О. від 17.03.2025 № 1200-0403-8/6642 щодо недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 був наданий Головним управлінням до набрання чинності (20.03.2025) Постанови № 299. 09.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою № 4593 про виплату недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 . Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській
області та 07.10.2025 прийняте Рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 ( РМК № НОМЕР_1 ). Рішення про відмову мотивоване тим, що оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримувала пенсію в органах Пенсійного фонду України, відсутні підстави для виплати недоотриманої пенсії спадкоємцю, а тому в задоволенні позову просить відмовити, як і просить відмовити в частині стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.
Відповіді на відзив на адресу суду не надходило. 
Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року позовна заява залишалася без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
Ухвалою судді від 17 листопада 2025 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 08 квітня 2026 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у судове засідання не з`явився, у поданому суду відзиві на позовну заяву, останній просив про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених таких обставин.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом, що надано суду в засвідченій позивачем копії.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Р.О. Бондаренком, наданого суду в засвідченій позивачем копії, спадщина ОСОБА_2 , на яку видане це свідоцтво, складається зокрема з суми недоотриманої пенсії в розмірі 132 839 грн 18 коп.
Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1200-0402-8/29651 від 07 жовтня 2025 року, наданою на заяву позивача про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 і поданою суду в засвідченій позивачем копії, зазначено, що лист Дніпровському міському нотаріальному округу від 17.03.2025 № 1200-0403-8/6642 щодо недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 був наданий Головним управлінням до набрання чинності (20.03.2025) Постанови № 299. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. Виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01.03.2016 відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058 на підставі інформації, яка потребує фізичної ідентифікації пенсіонера. За життя ОСОБА_2 із заявою щодо поновлення виплати пенсії з наданням необхідних документів до управління не зверталася, тому пенсія з 01.03.2016 не нараховувалася та не виплачувалася. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримувала пенсію в органах Пенсійного фонду України та не надавала заяву про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, відсутні підстави для виплати недоотриманої пенсії.
Так, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.
Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.
Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи відповідача про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких померлий мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.
ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Згідно з пп. 2.26 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України (надалі – Порядок), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Водночас, вищезазначеним пп. 2.26 Порядку не передбачено необхідності подання довідки внутрішньо переміщеної особи для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини.
Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.
Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 вересня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області на теперішній час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву. З огляду на наявність дійсного документу, що посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії, суд вважає, що виплаті підлягає сума недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 , розмір якої визначено зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину за законом на рівні 132 839 грн 18 коп., саме такий розмір недоотриманої пенсії підлягає стягненню з відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення суми недоотриманої пенсії – задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була одержана нею за життя у розмірі 132 839 (сто тридцять дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять) грн 18 коп. згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 вересня 2025 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5015.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1328,39 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, код ЄДРПОУ 21782461, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 93404, Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул. Шевченко, 9.
Рішення суду складено і підписано 17 червня 2026 року.

Суддя          Г.Є. Майна