Справа № 127/5083/26
Провадження № 2/127/1410/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2026   м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент - Банк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі поданої до АТ «Акцент - Банк» Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року, банк надав  ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 20000 грн., зі строком кредитування 36 місяців (з 24.06.2025 року до 23.06.2028 року включно), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,08% на місяць (85% на рік). У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 17.02.2026 року виникла заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року у розмірі 28289,26 грн., з яких 19732,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8095,82 грн. - заборгованість за процентами, 461,42 грн. - пеня. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 28289,26 грн. за кредитним договором - Заявою про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2026 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. На офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення-повідомлення, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі .
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Правова позиція щодо застосування вказаних норм чинного законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підставі поданої до АТ «Акцент - Банк» Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року, банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 20000 грн., зі строком кредитування 36 місяців (з 24.06.2025 року до 23.06.2028 року включно), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,08% на місяць (85% на рік); підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердив та погодився, що до укладення цієї Угоди ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК»; мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, тобто кредит є споживчим. 
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є електронним кредитним договором приєднання. 
Як вбачається із Меморіального ордера №TR.47084428.38461.65455 від 24.06.2025 року АТ «Акцент - Банк» було перераховано ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 20000 грн., отже банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі.
Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується банківською випискою за період з 24.06.2025 року до 17.02.2026 року.
Однак, як вбачається із Розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов та зобов`язань кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 17.02.2026 року виникла заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року у розмірі 28289,26 грн., з яких 19732,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8095,82 грн. - заборгованість за процентами, 461,42 грн. – пеня.
При цьому, позивач просить достроково повернути частину позики, що залишилася, та сплатити проценти за користування кредитом (строк кредитування – до 23.06.2028 року включно, позивач звернувся до суду з позовом 17.02.2026 року, тобто до закінчення строку кредитування).
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно з п.22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит; кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені; якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу; якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц дійшла до висновку, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.
Однак, звертаючись до суду із цим позовом, АТ «А-Банк» не надав доказів на підтвердження факту надіслання відповідачу та отримання ним вимоги про сплату простроченої кредитної заборгованості, у разі невиконання якої банк мав намір реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту у судовому порядку, тобто позивачем (кредитодавцем) не було виконано вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», а тому відсутні підстави для дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів у відповідному розмірі. 
Щодо неустойки (штрафу, пені).
Позивачем пред`явлено до стягнення пеню (штраф) у сумі 461,42 грн. 
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Отже, штраф (пеня) у розмірі 461,42 грн. не підлягає стягненню.
Разом з тим, враховуючи зміст розрахунку заборгованості та виписки по кредиту, суд зважає, що у ОСОБА_1 станом на 17 лютого 2026 року наявна прострочена заборгованість в сумі 8901,61 грн., з яких: 805,79 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту (за період з 24.06.2025 року – дати видачі кредиту до 17.02.2026 року – дати звернення до суду із цим позовом), 8095,82 грн. – заборгованість за процентами, то у цій частині позов підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 825,34 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог позов задоволено на 31 %).
Враховуючи викладене, на підставі ст. 207, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 627, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101750748223121 від 24.06.2025 року в сумі 8901,61 грн., з яких: 805,79 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 8095,82 грн. – заборгованість за процентами.
У іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 825,34 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11)
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Суддя