Справа № 333/6175/25
Провадження № 2/333/365/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
30 квітня 2026 року       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Жидкової Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Томаківської селищної ради, як орган опіки та піклування, -
В С Т А Н О В И В:
10.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: РА ЗМР по Комунарському району як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Томаківської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнення аліментів на утримання дітей. 
Позов обґрунтований таким. Сторони перебували в шлюбі з 07.09.2019 року, зареєстрованому Михайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 48. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з позивачем і знаходяться на його повному утриманні. Згідно з актом про пожежу від 13.07.2024 року у мобільному житловому будинку, де мешкала сім`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виникла пожежа. У зв`язку із зазначеною пожежею та знищенням житла, позивач на цей час змушений проживати разом із дітьми у своєю матері та батька за адресою: АДРЕСА_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені 09.08.2024 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, не надає матеріальну допомогу на потреби сім`ї та на утримання дітей, зовсім не цікавиться дітьми. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2025 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. ОСОБА_2 10.08.2024 року дала згоду на опіку всіх трьох дітей позивачем, ОСОБА_1 . Діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з липня 2024 року проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . З того часу відповідач зовсім не спілкується з дітьми, не телефонує їм, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, зовсім не цікавиться їх життям, успіхами, здоров`ям. Батьком забезпечені дітям гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між батьком та дітьми склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. ОСОБА_2 не відвідує синів, не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, зокрема: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просить суд: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду до повноліття дітей. А також стягнути понесені судові витрати. 
24.07.2025 року судом задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.
Ухвалою судді від 24.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. Витребувано висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей.
Відзив на позов не надходив.
Ухвалою суду від 30.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано з РА ЗМР по Комунарському району, як органу опіки та піклування та з виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як органу опіки та піклування, висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей.
11.12.2025 року до суду надійшов висновок виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний висновок обґрунтовано тим, що родина є ВПО та проживає незначний час на території громади, недостатньо підтвердження інформації про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків та її стану здоров`я, а також неможливість заслухати думку матері з невідомих причин. ОСОБА_2 не зверталася щодо порушення її прав, як матері, у вихованні її малолітніх дітей. 
Ухвалою суду від 18.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано: з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР інформацію: чи знаходилась ОСОБА_2 , на лікуванні в цьому закладі? Якщо знаходилась, то в який період, у зв`язку з яким захворюванням, чи перебуває вона на обліку як особа, яка страждає на психічне захворювання та з якого часу; з Управління патрульної поліції в Запорізькій області відомості про притягнення ОСОБА_2 , в період з 01.07.2024 року по теперішній час, до адміністративної відповідальності патрульною поліцією; з виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як органу опіки та піклування копії документів, які стали підставою для винесення рішення «про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 » від 27.11.2025 року № 329. 
05.01.2026 року до суду з Управління патрульної поліції в Запорізькій області надійшли відомості стосовно ОСОБА_2 , яка 03.07.2025 року постановою серія ЕНА № 5127107 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП; 07.09.2025 року постановою серія ЕНА № 1867022 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП; 23.11.2025 року постановою серія ЕНА № 1923593 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП; 17.10.2025 року працівниками Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за ст. 152 КУпАП (а.с. 115-116).
Також, в цей день, 05.01.2026 року до суду надійшли документи з виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як органу опіки та піклування: характеристика, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, акт обстеження умов проживання від 05.11.2025 року (а.с. 118-122).
04.03.2025 року до суду з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на виконання вимог суду надійшла інформація, за якою ОСОБА_2 двічі перебувала на стаціонарному лікуванні (з 23.04.2024 року по 09.05.2024 року та з 16.07.2024 року по 09.08.2024 року), діагноз: легка розумова відсталість з психотичними симптомами, ускладнена вживанням алкоголю (а.с. 137).
Ухвалою суду від 02.04.2026 року задоволено клопотання представника позивача щодо виклику малолітніх дітей для з`ясування думки у судове засідання. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 позов просив задовольнити, суду зазначив, що його колишня дружина почала сильно вживати алкоголь після народженя третьої дитини, внаслідок чого їх стосунки погіршились, шлюб було розірвано. ОСОБА_2 не займалась вихованням дітей, почала вести аморальний спосіб життя, він багато разів відмовляв її від алкоголю, проте це діяло декілька днів і починалося знов. Після пожежі, яка сталася з вини ОСОБА_2 , служби рекомендували їй пройти лікування, відповідач лікувалась два тижні, проте потім знов починала вживати алкоголь. Його матір купила будинок в с. Преображенка і вони туди переїхали жити. Відповідач мешкала з ними деякий час, проте не займалась вихованням дітей, купувала знову алкоголь, не допомагала по господарству. У відповідача брат мешкає у Кривому Розі, вирішили, щоб вона переїхала жити до брата. Для того щоб був зв`язок він купив їй мобільний телефон, проте через пару тижнів, зв`язку вже не було, брат повідомив, що вона знов вживає алкоголь. Півтора року ОСОБА_2 не спілкується з дітьми, не дзвонить і не приїжджає до них. Адресу проживання дітей вона знає, номер мобільного телефону він не змінював, не перешкоджав їй у спілкуванні з дітьми. Два місця тому возив дітей до м. Дніпро у Макдональдс, і там випадково зустрів відповідача, вона просто пройшла повз них, помахала рукою і все, навіть не зупинилась, щоб привітатись з дітьми. Наразі він мешкає з дітьми та своєю матір`ю в с. Преображенка, самостійно забезпечує матеріально дітей, матір допомагає за ними доглядати, діти відвідують садочок. Вважає, що відповідач самоусунулась від виховання дітей, зловживає алкоголем і не може виправитись. 
Представник позивача - адвокат Жидкова Л.І. у судовому засіданні зазначила, що позивач з дітьми адресу проживання не змінювали, діти знаходяться повністю на забезпеченні батька, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не надає матеріальної допомоги. Позов просила задовольнити. 
Відповідач про розгляд справи була обізнана, судом направлялись виклики поштою та за допомогою смс-повідомлень, тобто про день, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. 
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилась у судове засідання без поважних причин.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району у судове засідання не зявився, під час розгляду справи у суді зазначала, що дійсно наразі неповнолітні діти проживають з батьком, знаходяться на утримання у останнього, мають нормальні умови для проживання, батько добре піклується про синів, вони мають гарні стосунки. Відповідач самоусунулась від виховання своїх синів.
Від представників виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як орган опіки та піклування надійшов висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просили ухвалити рішення на розсуд суду.
Також судом за участі психолога ОСОБА_7 та представника малолітніх - ОСОБА_1 були допитані малолітні діти: ОСОБА_3 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в силу віку не опитували.
При спілкуванні з ОСОБА_8 хлопець зазначив, що ходить до садочку, його туди водить і забирає бабуся, мешкає разом з братами, татом та бабусею. Їсти готовить бабуся. З мамою спілкувався давно, проте коли були з татом у Макдональдсі у м. Дніпро, то мама пройшла поряд і навіть не підійшла до них. Подарунки мама не присилає, в гості не приїжджає, не дзвонить. За мамою не сумує. 
ОСОБА_9 суду зазначив, що живе з татом та братиками, мама з ними не живе. Маму бачив дуже давно, в гості не приїздить, подарунки не дарує. Бачив маму біля кафе, проте не кликав її.
Вислухавши пояснення сторін, малолітніх дітей, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 07.09.2019 року, який розірвано на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2025 року (а.с. 33-34).
Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25).
Позивач і відповідач є внутрішньо-переміщеними особами (а.с. 27-28).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо-перемішеною особою, на облік взято з 22.07.2024 року, довідка № 2327-5003373016 (а.с. 30).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є внутрішньо-перемішеною особою, на облік взято з 22.07.2024 року, довідка № 2327-5003373001 (а.с. 31).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є внутрішньо-перемішеною особою, на облік взято з 22.07.2024 року, довідка № 2327-5003372983 (а.с. 32).
04.07.2024 року зазначена сім`я визнана багатодітною, про що свідчить довідка багатодітної сім`ї № 140, видана Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради (а.с. 29). 
Запорізьким районним управлінням ГУ ДСНС України в Запорізькій області підтверджено, що 13.07.2024 року в мобільному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виникла пожежа (а.с. 35), пожежу виявлено мешканцями сусідніх будинків, місце виникнення пожежі - кімната, пошкоджено пожежею вхідні двері, закопчення стін та стелі, постраждалих не було (а.с. 36).
10.08.2024 року ОСОБА_2 написала особисто заяву, в якій зазначила, що надає згоду на опіку дітей батькові - ОСОБА_1 (а.с. 37).
Довідками про склад сім`ї від 17.03.2025 року, виданими Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради підтверджено, що ОСОБА_10 (мати позивача), ОСОБА_1 та його малолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 41-42).
Згідно з інформацією, наданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» № 01-15/97 від 12.05.2025 року малолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 мешкали разом з батьками за адресою: АДРЕСА_3 , перебувають на обліку в амбулаторії № 10 з травня 2023 року, лікар ОСОБА_11 . З липня 2024 року на прийми до лікаря діти приходять у супроводі батька, останній також займається питаннями щодо лікування та профілактики захворювань дітей. Мати дітей - ОСОБА_2 з липня 2024 року на прийоми до лікаря з дітьми не приходила (а.с. 43).
Також судом встановлено, що малолітні діти з 11.09.2024 року відвідують дошкільний заклад Преображенського ліцею Томаківської селищної ради Дніпропетровської області. Батько дітей, бабуся та дідусь цікавляться навчанням та розвитком дітей, відвідують батьківські збори. Мати дітей - ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дошкільний заклад (а.с. 46). 
Головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР 28.12.2023 року складено акт про умови проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира обладнана меблями, газо-водо-електропостачання в наявності. Кімнати обладнані місцями відпочинку, є речі дітей, взуття, іграшки. Однак, більша частина одягу брудна, діти брудні та голі, мати не може впоратись з дітьми, вони її не чують, називають мати на ім`я (а.с. 12)
04.06.2024 року головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР знов складено акт про умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 (модуль 12, кімната 4). Під час візиту родина перебувала вдома. Діти мали доглянути вигляд. Батько повідомив, що найближчим часом мати дітей буде госпіталізовано до психіатричної лікарні для продовження лікування. За дітьми буде доглядати бабуся (його мати) (а.с. 81).
Судом також було досліджено характеристику на ім`я ОСОБА_2 , наданою старостою Преображенського старостинського округу Томаківської селищної ради від 05.11.2025 року, з якої встановлено, що ОСОБА_2 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , з 18.08.2024 року по 08.07.2025 року. За час проживання показала себе з негативної сторони по відношенню до своїх малолітніх дітей, участі у вихованні дітей не приймала. Вела бродячий спосіб життя, збирала недопалки сигарет, просила у чоловіків тютюнові вироби, проявляла агресію у разі відмови, одягалась специфічно, не враховуючи погодні умови (а.с. 119).
В акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.11.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 , зазначено, що ОСОБА_2 господарство не вела, в будинку безлад, спілкувалась з перехожими тільки заради отримання тютюнових виробів, вела бродячий спосіб життя, вранці уходила з дому і тільки ввечері поверталась, без причини ходила вздовж вулиць села. З дітьми своїми не спілкувалась (а.с. 120).
Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 , від 05.11.2025 року, у будинку затишно, наявні спальні місця, шафи, письмовий стіл, побутова техніка, на подвір`ї побудовано дитячий майданчик. Для дітей створені належні умови для проживання. Діти активні, комунікабельні, доброзичливі, Стосунки в родині теплі. Зі слів ОСОБА_1 колишня дружина з родиною не проживає, поїхала жити до брата. Місце її знаходження невідоме (а.с. 121).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 двічі перебувала на стаціонарному лікуванні (з 23.04.2024 року по 09.05.2024 року та з 16.07.2024 року по 09.08.2024 року), діагноз: легка розумова відсталість з психотичними симптомами, ускладнена вживанням алкоголю (а.с. 137).
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їз здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навяання, створювати належні умови для розвітку їх природнимх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьківських прав або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. 
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
У п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог представник позивача посилалась на покази малолітніх дітей та письмові докази. 
Відповідно до положень ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
На виконання ухвали суду селищним головою виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, як органом опіки та піклування, 27.11.2025 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Згідно з висновком, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 98-101).
Вивчивши зміст висновку, суд вважає цей висновок є не обґрунтованим та не знаходить законних підстав для його врахування під час розгляду цієї справи. Висновок було прийнято у листопаді 2025 року, з чого часу відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні дітей, не підтримує зв`язок, самовільно поїхала від дітей, зловживає алкогольними напоями. При цьому, для затвердження цього висновку було взято за основу характеристику, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, акт обстеження умов проживання від 05.11.2025 року і саме в цих документах зазначено про негативну поведінку ОСОБА_2 , аморальний спосіб життя, самоусунення від своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. 
До суду жодного разу ОСОБА_2 не з`явилась, на захист своїх прав навіть не надіслала доказів, які б спростували доводи позивача.
Суд зауважує, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в не виконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.
Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послався на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, а саме: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач тривалий час зловживає алкогольними напоями, даний факт підтверджено інформацією з Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні з діагнозом легка розумова відсталість з психотичними симптомами, ускладнена вживанням алкоголю.
За таких обставин, суд приймає до уваги пояснення позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами.
Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. 
Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно синів є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення,судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18.12.2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16.07.2015 року, заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своїм дітям, не турбується про їх життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує синів у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дітей, практично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Суд вважає за доцільне, роз`яснити ОСОБА_2 положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що за станом здоров`я вона не може працювати, а її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останньою надано не було.
З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2025 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 82, 89, 130, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Томаківської селищної ради, як орган опіки та піклування, - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 10.07.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Рішення складено і підписано суддею 30 квітня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик