номер провадження справи 7/34/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 Справа № 908/707/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику представників сторін справу № 908/707/26
за позовом: Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (61005, Харківська область, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 14078902)
до відповідача: Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 19355964)
про стягнення коштів,

Процесуальні дії у справі.
До Господарського суду Запорізької області (зареєстровано в канцелярії суду вх.№871/08-08/25 від 23.03.2025) звернулось Акціонерне товариство «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» із позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 5800,16грн, що складається із 2897,08грн 3% річних та 2903,08 грн інфляційних втрат.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 23.03.2026 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/707/26 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.
Ухвалою суду від 30.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №908/707/26, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Згідно з даними підсистеми Електронний суд ЄСІКС відповідач має зареєстрований електронний кабінет. 
Ухвала суду від 30.03.2026 про відкриття провадження у справі № 908/707/26 була надіслана відповідачу до електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 30.03.2026. 
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
У системі «Електронний суд» 10.04.2026 (зареєстровано в канцелярії суду вх.№ 8023/08-08/26 від 10.04.2026) відповідачем сформовано відзив на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення щодо заявлених вимог та просить суд урахувати їх при розгляді справи по суті. 
Позивачем у системі «Електронний суд» 15.04.2026 сформовано відповідь на відзив (зареєстровано в канцелярії суду вх.№ 8421/08-08/26 від 15.04.2026). Позивач підтримав позовні вимоги повністю та заперечив проти викладених у відзиві обставин. 
Відповідачем у системі «Електроннй суд» 21.04.2026 сформовано заперечення на відповідь на відзив (зареєстровано в канцелярії суду вх.№ 8808/08-08/26 від 21.04.2026). 
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 29.04.2026 сплинув тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає можливим розглянути вказану справу по суті. 
Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення - 29.05.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Стислий виклад позицій учасників страви.
Позивач - Акціонерне товариство «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» із позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ВП «ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом») 5800,16грн, що складається із 2897,08грн 3% річних та 2903,08 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 10959/20/19-121-11-19-08931 від 23.12.2019. 
Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що Договір №10959/20/19-121-11-19-08931 від 23.12.2019 (надалі - договір) укладений між позивачем та ВП «Запорізька АЕС» АТ НАЕК «Енергоатом», який знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою: місто Енергодар, вулиця Промислова, 133. При цьому первинна документація, у тому числі договір, докази його виконання, листування та інше знаходяться за місцезнаходженням відповідача: місто Енергодар Запорізької області.
Згідно з абз. 2 п. 2.2 договору оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку. 
Згідно з п. 5.8 договору, Підрядник зобов`язаний надати Замовнику податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з використанням електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Замовника: pdv1@atom.gov.ua та pdvzaes@mgw.npp.zp.ua протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Підрядник надає Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН. 
Також 18.05.2020 позивачем складено податкову накладну №9, яка не була зареєстрована в ЄРПН до 03.11.2020, що підтверджується позивачем, який зазначає, що «протягом 45 календарних днів з дати підписання Акту здачі приймання виконаних робіт до 2 липня 2020 року податкова накладна не була зареєстрована в ЄРПН». 01.10.2020 відповідачем здійснено оплату виконаних робіт в розмірі 299 925,00 грн. 23.03.2021 відповідачем були оплачені роботи за договором в розмірі 59 985,00 грн. Отже, станом на 23.03.2021 відповідачем виконано грошове зобов`язання за договором в повному обсязі.
Неможливість своєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором була викликана об`єктивними негативними чинниками. На момент виникнення грошового зобов`язання за спірним договором існували обставини непереборної сили. З 12.03.2020 Кабінет Міністрів України запровадив карантин на усій території України. У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції і введенням карантинних заходів Законом України «Про запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX перелік обставин, які вважаються форс-мажорними, був доповнений новою підставою - «карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України».
Відповідач вважає, що оскільки грошове зобов`язання в розмірі 359 910,00 грн є припиненим, нарахування інфляційних втрат та 3% річних безпідставне. 
Водночас позивач помилково вважає, що датою, з якої виникла заборгованість в розмірі суми ПДВ (59 985,00 грн), є 04.11.2020. 
Відповідач вважає, що Позивач самостійно визначив строк оплати частини вартості робіт в розмірі суми ПДВ - наступний день після реєстрації податкової накладної в ЄРПН, що не відповідає умовам укладеного договору.
Позивач не довів, що в період з 04.11.2020 по 22.03.2021 зобов`язання відповідача перед позивачем в розмірі 59 985,00 грн, на яке здійснене нарахування інфляційних втрат та 3% річних, було простроченим. 
У відповіді на відзив позивач зазначив, що окупація міста Енергодар спричинила втрату суб`єктом господарювання, які здійснювали там господарську діяльність, доступу до власного майна, у тому числі первинних документів. Відсутність висловлених відповідачем сумнівів у факті виконаних за договором робіт, у сукупності з іншим, свідчить про більшу вірогідність існування спірної заборгованості, аніж про її відсутність. Договір укладався відповідачем із заздалегідь визначеним підрядником і стосувався робіт, обсяг і зміст яких цьому підряднику був заздалегідь відомим та зрозумілим. 
Враховуючи положення пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, відповідач отримав зазначену податкову накладну та квитанцію про її реєстрацію та мав можливість перевірити стан реєстрації податкових накладних на офіційному сайті Державної податкової інспекції. 
Належним та допустимим доказом виконання робіт є акт виконаних робіт, а податкова накладна є підставою для здійснення розрахунків з бюджетом, і дотримання сторонами вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних не має значення для визначення початку строку виконання цивільних (господарських) зобов`язань. 
В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, на підставі якої покупець (відповідач) має право включити суму ПДВ до податкового кредиту та здійснювати розрахунки з бюджетом. Однак, відповідачем у межах строку, встановленого договором, не здійснено оплати суми виконаних робіт і без ПДВ.
При цьому позивачем із урахуванням принципу розумності та справедливості окремо нараховані 3 % річних, інфляційні втрати до періоду реєстрації податкової накладної, виходячи з суми заборгованості 299925,00 грн (сума за актом без ПДВ), а до суми заборгованості включено суму ПДВ лише після її належної реєстрації у ЄРПН.
Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він підтримав висловлену раніше позицію.

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.
Між Акціонерним товариством «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (Позивач, Підрядник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Відповідач, Замовник) було укладено договір на виконання робіт № 10959/20/19-121-11-19 08931 від 23.12.2019 (далі - договір). 
Відповідно до умов укладеного договору Замовник доручив та зобов`язався оплатити, а Підрядник прийняв на себе зобов`язання з виконання проектних робіт: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 5. Реакторне відділення. Заміна системи групового й індивідуального управління (СГІУ) приводів системи управління захисту (СУЗ) (електроживлення). Розробка проектної документації» (п. 1.1 Договору). 
Відповідно до пункту 2.1 договору вартість робіт за цим договором зазначається у протоколі узгодження договірної ціни (додаток №2) і визначена на підставі договірної ціни, що є невід`ємними частинами цього договору, складає 299925 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.). Крім того ПДВ 59985,00 грн. Усього із урахуванням ПДВ 359 910 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот десять грн. 00 коп.). 
Згідно з пунктом 2.2 договору оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.
Між сторонами 18 травня 2020 року підписано Акт № 1 здачі - приймання виконаних робіт до договору № 10959/20/19-121-11-19-08931 від 23.12.2019. 
У зв`язку із підписанням акту здачі - приймання виконаних робіт позивачем виписана податкова накладна № 9 від 18.05.2020, яка зареєстрована у ЄРПН 03.11.2020, що підтверджується наданою квитанцією № 9285777879.
Відповідно до вказаного Акту робота виконана за етапом № 1 та здана, виконана робота задовольняє умовам договору, технічним вимогам та належним чином оформлена. 
Вартість виконаних робіт по акту № 1 разом із ПДВ складає 359 910 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот десять грн. 00 коп.). 
Акт № 1 за договором між сторонами підписано 18 травня 2020 року, таким чином починаючи з 19 травня 2020 року для відповідача розпочався строк для виконання грошового зобов`язання по сплаті відповідного акту. 
Умовами договору передбачено строк виконання грошового зобов`язання - 45 календарних днів, який сплинув 02 липня 2020 року (четвер), починаючи з 03 липня 2020 року має місце прострочення відповідача по оплаті відповідного акту. 
Підрядник на виконання зобов`язань за договором № 10959/20/19-121-11-19-08931 від 23.12.2019 виконав взяті на себе зобов`язання, а Замовник в порушення умов договору виконані роботи своєчасно не оплатив, неналежне виконання грошового зобов`язання за вказаним договором і є підставою для звернення до суду із даним позовом.
Відповідне зобов`язання було виконано відповідачем, але із порушенням строків, встановлених договором. 
Частково 299925,00 грн було сплачено відповідачем 01.10.2020 відповідно до платіжної інструкції № 12075 від 01.10.2020. 
Решта 59985,00 грн було сплачено відповідачем 23.03.2021 відповідно до платіжної інструкції № 4861 від 23.03.2021.
Прострочення оплати стало підставою для звернення Позивача до суду. 

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду. 
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Судом установлено, що умовами пункту 2.2 договору оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. 
Між сторонами 18 травня 2020 року підписано Акт № 1 здачі - приймання виконаних робіт до договору № 10959/20/19-121-11-19-08931 від 23.12.2019. 
У зв`язку із підписанням акту здачі - приймання виконаних робіт позивачем виписана податкова накладна № 9 від 18.05.2020, яка зареєстрована у ЄРПН 03.11.2020.
Відповідно до вказаного Акту робота виконана за етапом № 1 та здана, виконана робота задовольняє умовам договору, технічним вимогам та належним чином оформлена. 
Вартість виконаних робіт по акту № 1 разом із ПДВ складає 359 910,00 грн. 
За змістом статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Акт № 1 за договором між сторонами підписано 18 травня 2020 року, отже починаючи з 19 травня 2020 року для відповідача розпочався строк для виконання грошового зобов`язання по сплаті відповідного акту. 
Умовами договору передбачено строк виконання грошового зобов`язання - 45 календарних днів, який сплив 02 липня 2020 року (четвер), починаючи з 03 липня 2020 року має місце прострочення відповідача по оплаті відповідного акту. 
Договірні зобов`язання були виконані відповідачем, але із порушенням строків, встановлених договором. 
Як вже зазначалось, 299925,00 грн було сплачено відповідачем 01.10.2020 відповідно до платіжної інструкції № 12075 від 01.10.2020 року; 59985,00 грн було сплачено відповідачем 23.03.2021 року відповідно до платіжної інструкції № 4861 від 23.03.2021 року. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору підряду щодо оплати виконаних робіт.
Заперечення щодо відсутності обов`язку сплатити кошти суд вважає безпідставними з урахуванням наступного.
З урахуванням статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позову. 
Відповідно до пункту 7.8 договору у випадку ненадання Підрядником Замовником у встановлений у договорі термін електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН замовник має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п. 2.1 цього договору на суму ПДВ. 
Позивач у позовній заяві вказує, що враховуючи, що протягом 45 календарних днів з дати підписання Акта здачі приймання виконаних робіт (до 02 липня 2020 року) податкова накладна не була зареєстрована у ЄРПН, враховуючи положення договору та принципи розумності та справедливості, визначення періодів прострочення відповідача:
Період 1 з 03 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року (день фактичної оплати 01.10.2020 року не враховується) на суму боргу 299925,00 грн (сума боргу за актом без ПДВ, оскільки не була зареєстрована податкова накладна).
Період з 01 жовтня 2020 року по 03.11.2020 року (день реєстрації ПН у ЄРПН) не є періодом прострочення відповідача, оскільки сума за актом без ПДВ була вже сплачена 01.10.2020 року. 
Період 2 з 04.11.2020 року (наступний день після реєстрації ПН у ЄРПН) по 22 березня 2021 року (день фактичної оплати 23.03.2021 року не враховується у період прострочення) на суму боргу 59985, 00 грн. 
Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С * 3 * Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
З 03 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року 299925 * 3 * 90 (кількість днів прострочення): 366 (кількість днів у році) : 100 = 2212, 56 грн. 
З 04.11.2020 року по 22 березня 2021 року з 04.11.2020 по 31.12.2020: 59985 * 3 * 58 (кількість днів прострочення) : 366 (кількість днів у році): 100 = 285, 17 грн. 
З 01.01.2021 по 22.03.2021: 59985 * 3 * 81 (кількість днів прострочення): 365 (кількість днів у році) : 100 = 399, 35 грн. 
Усього позивачем розраховано 3 % річних за період прострочення у розмірі : 2212, 56 + 285, 17 + 399, 35 = 2897, 08 грн.
Розрахунок інфляційних втрат здійснюється позивачем за формулою: 
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) * ( ІІ2 : 100 ) * ( ІІ3 : 100 ) * ... ( ІІZ : 100 ); 
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення4;
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. 
Період 1 (з 03 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року, 90 днів): 
IIc = (99,4 : 100) * (99, 8 : 100) * (100, 5 : 100) = 0.99697206 сукупний індекс за період 
Інфляційне збільшення: 299925 * 0, 99697206 - 299925 = - 908, 15 (період прострочки визначається кількістю повних календарних місяців без будь-яких виключень, у тому числі місяців з дефляцією).
Період 2 (з 04.11.2020 року по 22 березня 2021 року, 139 днів): IIc = (101,3 : 100) * (100,9 : 100) * (101,3 : 100) * (101,0 : 100) * (101,7 : 100) = 1.06353646 сукупний індекс за період Інфляційне збільшення: 59985 * 1, 06353646 - 59985 = 3811, 23 грн. 
Всього інфляційне збільшення за весь період прострочення складає за розрахунком позивача: 908, 15 + 3811, 23 = 2903, 08 грн. 
Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання за договором позивач звертається із вимогою про стягнення з відповідача: 2897, 08 грн - 3 % річних за весь період прострочення та 2903,08 грн - інфляційні нарахування за весь період прострочення.
Настання строку виконання зобов`язання з оплати частини виконаних робіт у розмірі суми ПДВ після отримання відповідачем від позивача податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН, не є подією, яка неминуче має настати в силу вимог статті 530 ЦК України, і не є визначеним строком виконання зобов`язання, оскільки залежить від дій та волевиявлення інших осіб - контролюючого податкового органу.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий суду розрахунок пред`явлених до стягнення сум трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 2897,08 грн та інфляційних втрат у сумі 2903,08 грн, суд установив що пред`явлена до стягнення сума процентів річниху розмірі 2897,08 розрахована вірно та підлягає задоволенню. Разом із цим, сума інфляційних втрат за розрахунком суду становить суму більшу, ніж пред`явлена позивачем до стягнення. Оскільки суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог, позов задовольняється в частині втрат від інфляції на суму 2903,08 грн. 
Щодо реєстрації податкової накладної та визначення строку прострочення відповідача. 
Пункт 2.2 договору визначає конкретний строк оплати виконаних робіт: протягом 45 календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. 
Відповідно до пункту 7.8 договору у випадку ненадання Підрядником Замовнику у встановлений в договорі строк електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН Замовник має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п. 2.1 цього договору на суму ПДВ. 
Статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості. Позивач, уклавши договір і виконавши роботи відповідачу, розраховує на отримання оплати у розумні строки, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем за виконані роботи. 
Умова договору про те, що у випадку ненадання Підрядником Замовнику у встановлений в договорі строк електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН Замовник має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п. 2.1 цього договору на суму ПДВ, не змінює загального строку для оплати виконаних робіт, встановленого в п. 2.2. Договору. 
Відповідно до п. 188.1. Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). 
Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг. 
Отже, податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/ послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. 
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. 
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. 
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. 
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку. 
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. 
Відповідно до пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.2010 квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку. 
Враховуючи положення пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, відповідач отримав зазначену податкову накладну та квитанцію про її реєстрацію та мав можливість перевірити стан реєстрації податкових накладних на офіційному сайті Державної податкової інспекції. 
Належним та допустимим доказом виконання робіт є акт виконаних робіт, а податкова накладна є підставою для здійснення розрахунків з бюджетом, і дотримання сторонами вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних не має значення для визначення початку строку виконання цивільних (господарських) зобов`язань. 
В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, на підставі якої покупець (відповідач) має право включити суму ПДВ до податкового кредиту та здійснювати розрахунки з бюджетом.
Із приводу доводів Відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які перешкоджають виконанню обов`язків за договором, суд зауважує таке. 
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК України). 
За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У ст. 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому ст. 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 у справі № 757/58385/16-ц (провадження № 61-17601свп18).
Як форс-мажорні обставини відповідач зазначає запровадження з 12.03.2020 карантину на всій території України у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби. 
Форс-мажор або обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. При цьому закон звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. 
Отже, визначення форс-мажору передбачає, що сам по собі карантин не може бути автоматично форс-мажором, для визнання його таким обов`язково, щоб він безпосередньо спричинив неможливість виконати те чи інше договірне зобов`язання.
Таким чином, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажор (у даному випадку - карантинні обмеження) повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності. Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. 
Сертифікат про настання форс-мажорних обставин відповідачем не надано. 
Окрім цього, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зробив правовий висновок, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу. 
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Відтак, сама по собі війська агресія російської федерації проти України та тимчасова окупація територій не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Вище наведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності форс-мажору покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21. 
Підсумовуючи викладене суд зауважує, що настання форс-мажорних обставин, не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання, він звільняє виключно від відповідальності за невиконання зобов`язання (неустойка у формі штрафу та пені, відшкодування збитків). 
Відповідно до статей 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову повністю.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України"" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).
З огляду на викладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судові витрати.
Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2662,40 грн судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 19355964) на користь Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (61005, Харківська область, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 14078902) 2897 (дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 08 копійок 3% річних, 2903 (дві тисячі дев`ятсот три) гривні 08 копійок інфляційних втрат, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 29.05.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна