Справа № 509/3699/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/3699/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в якому просили визнати виконавчий напис № 4068, вчинений 03.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно — садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,0565 га (кадастровий номер 5123755300020080499), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на суму 67 616,79 доларів США — таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість за кредитним договором від 06.12.2006 року не є безспірною, оскільки іпотекодавці не отримували письмової вимоги про усунення порушень у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Також позивачі зазначали про порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріусу не надали документів, які б підтверджували безспірність заборгованості, а наявність судового спору у 2015 році за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення коштів додатково підтверджує наявність спору про право між сторонами.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2020 року, після усунення позивачами недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду про залишення позову без руху від 07 серпня 2020 року, було відкрито провадження у даній цивільній справі. Зважаючи на характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг доказової бази, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, а справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Орез В.П. про вжиття заходів забезпечення позову. Задля забезпечення реального захисту прав та інтересів позивача на час судового розгляду, судом зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 61693168, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 4068 від 03.07.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., предметом якого є звернення стягнення на нерухоме майно - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,0565 га (кадастровий номер 5123755300020080499) за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 15 березня 2021 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю первісного позивача ОСОБА_3 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ) - до залучення до участі у справі її правонаступників. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року для належного з`ясування кола спадкоємців судом було витребувано у Малиновській державній нотаріальній конторі у м. Одесі копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 .
Після встановлення правонаступника та залучення до участі у справі ОСОБА_1 , ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 березня 2025 року провадження у цивільній справі було відновлено на підставі ст. 254 ЦПК України, а розгляд справи продовжено зі стадії підготовчого провадження.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.01.2026 року матеріали справи передано на розгляд судді Панасенку Є.М. 
Ухвалою судді від 09 січня 2026 року цивільну справу прийнято до свого провадження, ухвалено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.
У підготовчому засіданні 26 лютого 2026 року судом постановлено дві ухвали. Першою ухвалою задоволено клопотання представника позивачів адвоката Орез В.П., подане через підсистему «Електронний суд», та залучено до участі у справі як співвідповідача нового кредитора, до якого перейшли права вимоги за кредитним та іпотечним договорами — Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 44544575), визначено строки для подання заяв по суті справи. Другою ухвалою суду від 26 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів та зобов`язано приватного виконавця Колечка Д.М. надати суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 61693168.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 квітня 2026 року, підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представник - адвокат Орез Валентин Павлович у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, не з`явилися. Разом з тим, через підсистему «Електронний суд» представником позивачів адвокатом Орез В.П. було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.
Пркдставник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не з`явився, відзиву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» надала письмові пояснення, у яких проти позову заперечувала, посилаючись на законність вчинення напису та належне відправлення вимог боржникам. Додатково заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС». 
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК).
Судом встановлено, що 06 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-501/253/2006. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 61000,00 дол. США.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, того ж дня, а саме 06 грудня 2006 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № PML-501/253/2006, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської обл. Рєкою Л.А., за реєстровим № 9101.
Предметом іпотеки за цим договором є належне ОСОБА_2 на праві власності нерухоме майно, а саме: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка площею 0,0565 га із цільовим призначенням для ведення садівництва (кадастровий номер 5123755300020080499). Вказаний об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Надалі відбулася зміна кредитора у зобов`язанні. Так, права вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки перейшли від первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» до нового кредитора — Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ 36798421).
У подальшому, під час перебування даної справи у провадженні суду, відбулося повторне відступлення прав кредитора. На підставі договору факторингу № 07/2024/1-РА від 26.07.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС», а також Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 26.07.2024 року, усі матеріальні та процесуальні права вимоги за вищезазначеними договорами в повному обсязі перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 44544575), яке наразі є Іпотекодержателем щодо вищевказаного нерухомого майна.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 03.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 4068 про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 67 616,79 доларів США.
Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання.
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі Перелік).
Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку).
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій врегульовано вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат").
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18).
Досліджуючи доводи Позивачів, судом встановлено, що згідно зібраним у справі доказами, зокрема відповіддю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 16.03.2026 року за вих. № 89/01-16, документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 4068 від 03.07.2013 року, знищено у зв`язку зі спливом строків їх зберігання відповідно до Правил нотаріального діловодства.
За таких обставин, враховуючи приписи статей 76, 81 ЦПК України, обов`язок доведення факту безпідставності вчинення виконавчого напису та спірності заборгованості покладається виключно на Позивачів. Сама по собі відсутність нотаріальних документів у зв`язку з їх правомірним знищенням не може бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а твердження Позивачів про відсутність безспірності на момент вчинення напису є припущеннями, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України
Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, саме на них покладався процесуальний обов`язок надати суду належні, допустимі та переконливі докази того, що процедура вчинення напису була порушена або що кредитор взагалі не направляв передбачені законом вимоги.
Проте стороною ползивача не надано доказів, які б свідчили про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису або доводили факт ненаправлення вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у 2013 році.
Щодо тверджень позивачів про спірність заборгованості через наявність судового спору за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ініційованого у 2015 році, суд зазначає, що безспірність заборгованості перевіряється нотаріусом виключно на момент вчинення нотаріальної дії (тобто станом на 03.07.2013 року) на підставі документів, визначених Переліком, затвердженим Постановою КМУ № 1172. Позивачами не надано жодних належних доказів ініціювання ними будь-яких судових спорів щодо розміру заборгованості чи умов договору до або на момент вчинення виконавчого напису. Факт звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду лише у 2015 році — через два роки після вчинення напису - свідчить виключно про подальший судовий захист прав кредитора через невиконання боржником самого виконавчого напису і жодним чином не спростовує безспірність боргу в липні 2013 року.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умов, коли нотаріальну справу знищено через сплив часу, а Позивачі не надали жодного документального підтвердження своїм вимогам (зокрема, альтернативного розрахунку чи доказів оскарження суми у 2013 році), усі їхні доводи мають характер виключно припущень. Оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а фактів порушення закону з боку Відповідача чи нотаріуса Позивачами не доведено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Розглядаючи заяву ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» про застосування позовної давності, суд зазначає, що позовна давність застосовується лише до обґрунтованих вимог. Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено безпідставність позовних вимог по суті спору, суд відмовляє в позові саме через його необґрунтованість, що є першочерговою підставою для відмови.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 158, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно таким, що не підлягає виконанню – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 27.05.2026 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко