Справа № 201/15140/25
Провадження № 2/201/2148/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Демидової С.О.
з секретарем судового засідання Терновою А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Соборного районного суду міста Дніпра 26 листопада 2025 року звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів, в якій просить:
-Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі №201/13377/18 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 30 червня 2012 р. Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, актовий запис №353, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 30 червня 2012р.
У сторін є спільна дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 13 лютого 2013р.
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення від 23 лютого 2023 року у справі №201/3598/22, яким шлюб було розірвано.
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ від 11 грудня 2018 року у справі №201/13377/18, за яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня подачі заяви з 06 грудня 2018 р.
Судовий наказ перебуває на виконанні в Соборному ВДВС у м. Дніпрі та згідно звіту виконавця від 09 жовтня 2023р. борг відсутній.
14 травня 2025 р. Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, актовий запис №424, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 14 травня 2025 р.
У позивача у другому шлюбі народилась друга дитина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 02 серпня 2025р.
Крім того, з січня 2023 року позивач утримує свою непрацездатну мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто яка досягла встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії за віком, а саме перераховує на банківський рахунок матері грошові кошти в розмірі у 2023 - 25 740,00 грн; у 2024 - 32 900,00 грн; у 2025- 28 000,00 грн, у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 її чоловіка та батька позивача – ОСОБА_8 , а також за відсутності у матері доходу через відмову у призначенні їй пенсії за віком за відсутності в неї необхідного трудового стажу, вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 05 лютого 1981, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 27 червня 2023, довідкою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не отримання пенсії за віком №0368/02.16-36 від 27 лютого 2020, рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №045750023580 від 11 липня 2023, випискою по картці від 27 серпня 2025 щодо перерахування грошових коштів на рахунки матері НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .
Не погодившись з позовними вимогами 05 січня 2026 року відповідачем подано відзив на позов, в якому остання категорично не погоджується з позовними вимогами через їх необґрунтованість, адже батьки не вправі компенсувати зменшення обсягу аліментних зобов`язань шляхом нерівномірного або вибіркового забезпечення дітей, зокрема шляхом зменшення рівня матеріального утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 листопада 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. 
28 листопада 2025 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 

28 листопада 2025 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача до 2023 року.

28 листопада 2025 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Державної міграційної служби України, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 
12 грудня 2025 року надійшла відповідь з Державної міграційної служби України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача до 2023 року.
Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів. 
29 грудня 2025 року та 17 березня 2026 року від представника відповідача надходило клопотання про неможливість розгляду справи в спрощеному провадженні.
17 березня 2026 року ухвалою суду справу призначено до розгляду в підготовчому провадженні за правилами загального провадження.
Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд по суті. 
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав просив задовольнити.
Представник відповідача, подав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог, розгляд справи просив здійснювати без його участі.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини встановленні судом 
30 червня 2012 р. Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, актовий запис №353, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 30 червня 2012р.
У сторін є спільна дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13 лютого 2013р.
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення від 23 лютого 2023 року у справі №201/3598/22, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ від 11 грудня 2018 року у справі №201/13377/18, за яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня подачі заяви з 06 грудня 2018 р.
Виконавче провадження відкрито в Соборному ВДВС у м. Дніпрі.
Відповідно до листа Соборного ВДВС від 31 грудня 2025 року станом на 30 вересня 2025 рік заборгованість зі сплати аліментів складає 969 249,26 грн.
14 травня 2025 р. Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, актовий запис №424, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 14 травня 2025 р.
У позивача у другому шлюбі народилась друга дитина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підтвердження чого надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 02 серпня 2025р.
Позивач вказує, що на його утриманні також перебуває його мати – ОСОБА_7 , оскільки останній відмовлено в отриманні пенсійних виплат, відповідно до довідки №0368/02.16-36 від 27 травня 2020 року. На підтвердження факту утримання матері позивач надає витяг з карткового рахунку, де позивач перераховує грошові кошти, проте відсутні підтвердження, що карткові рахунки на які перераховуються грошові кошти дійсно належать ОСОБА_7 .
Крім того, позивач вказує, що утримує як матір так і дружину, проте в матеріалах справи відсутні докази, що останні не мають власних джерел доходу.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. 
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).
Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. 
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. 
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Звертаючись до суду із позовними вимогами про зміну розміру аліментів, позивач посилався на ту обставину, що на день подачі цього позову з нього стягуються аліменти в загальному розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що впливає на його майновий стан.
Частина 2 статі 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Виходячи з обов`язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік, стан здоров`я та інтереси дітей, матеріальне становище позивача, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку всіх дітей, суд доходить до висновку про існування підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки позивач фактично утримує двох дітей, а аліменти в загальному розмірі складають 1/4 зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Твердження стосовно утримання дружини та матері позивача не підтверджуються матеріалами справи, а отже не є обґрунтованими. 
З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про часткову доведеність і обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.
Згідно із роз`ясненнями наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 180-182, 183, 184 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів задовольнити частково .

Зменшити розмір аліментів визначений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі №201/13377/18 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини щомісячного доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Повний текст рішення складено 29 квітня 2026 року.

Суддя   С.О. Демидова