Справа № 450/4563/25 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 33/811/722/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Кавецького Олега Ярославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Кавецького Олега Ярославовича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 28 вересня 2025 року о 00 год. 20 хв. в с. Шоломинь, на вул. Загумені, 1, керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, від проходження огляду та стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі відмовився. Подія зафіксована на нагрудний реєстратор 1227, 1122.
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Кавецький О.Я., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2026 року, оскільки ОСОБА_1 , участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 9 квітня 2026 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи, 
Наголошує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 .
Зазначає, що ОСОБА_1 , не погоджувався проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а матеріали справи не містять даних, які б підтверджували, що йому пропонували пройти огляд в медичному закладі.
У судові засідання, призначені на 6 травня 2026 року та 11 травня 2026 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, адвокат Кавецький О.Я. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Кавецького О.Я., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 9 квітня 2026 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №467104 від 28 вересня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від огляду на стан сп`яніння він відмовився; 
- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 вересня 2025 року (а.с. 5), відповідно до якого працівники поліції виявли у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився;
- рапортом працівників поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено автомобіль «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, в зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого йому повідомлено про відеофіксацію, причину зупинки транспортного засобу (комендантська година), виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, після чого водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим йому повідомлено працівниками поліці, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки, ознайомлено з протоколом, відсторонено від керування транспортним засобом в усній формі. 
Аргументи апелянта, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються рапортом працівника поліції (а.с.7) з якого вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години.
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вихиляє, оскільки таке спростовуються інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 вересня 2025 року (а.с. 5).
Доводи апелянта, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом, на якому зафіксовано, що працівник поліції в усній формі відсторонив водія від керування автомобілем MERCEDES-BENZ S 400 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Кавецького О.Я., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити адвокату Кавецькому Олегу Ярославовичу строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2026 року.
Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Кавецького Олега Ярославовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.