Справа № 583/1398/26
2/583/926/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді     Яценко Н.Г., 
з участю секретаря судового засідання Артеменко О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
20.03.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав до суду зазначений позов та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №337372 від 31.01.2022 у розмірі 5889,00 грн, а також судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 31.01.2022 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №337372, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн, зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, платежі для погашення заборгованості не здійснював, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі договору факторингу до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 5889,00 грн, з яких: 3434,80 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2454,20 грн – заборгованість за відсотками, що і стало підставою для звернення до суду. 
24.03.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст. 128, ст. 130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку.
Приймаючи до уваги викладене, з огляду на позицію сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Установлено, що 31.01.2022 ОСОБА_1 підписано заявку на видачу кредиту, згідно з якою він просив ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» видати йому кредит у розмірі 3500,00 грн (а.с. 9).
31.01.2022 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» як кредитодавцем та відповідачем ОСОБА_1 як позичальником укладено кредитний договір №337372, відповідно до умов якого кредитодавець налає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 3500,00 грн на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 3.4 договору сума кредиту надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього Договору. Кредит повертається позичальником шляхом виплат один раз на два календарні тижні в готівковій формі у національній валюті України. Днем надання кредиту вважається день отримання позичальником готівкових коштів від кредитодавця.
Згідно з п. 5 договору сторони домовились про окремі умови цього договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до Графіку платежів, що є додатком №2 та невід`ємною частиною даного договору. 
Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 11 періодів (по два календарних тижні кожен). 
Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1811,62 %. 
Сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує кредитодавцю 389,86% річних від суми кредиту з першого по 6 платіж та 2,02% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку з потижневою сплатою – 14,99% з 1 по 6 платіж та 0,08% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору – 90,34%.
Дата першого платежу 14.02.2022.
Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 6479,00 грн. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 6479,00 грн, що складає 3500,00 грн суми кредиту та 2979,00 грн процентів за користування кредитом, або 201,73% у процентному значенні.
31.01.2022 ОСОБА_1 підписано Графік платежів (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит), відповідно до якого дата внесення останнього платежу (строк дії договору) – 04.07.2022 (а.с. 13).
Також 31.01.2022 ОСОБА_1 підписано інформацію щодо фінансової послуги та Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачеві роз`яснено умови кредитування (а.с. 14-16).
Згідно з видатковим касовим ордером 31.01.2022 ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 3500,00 грн на підставі кредитного договору №337372 від 31.01.2022 (а.с. 16 зворот).
Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 3500,00 грн.
Відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплаті відсотків виконані не були.
Відповідно до договору факторингу №Ф-25/2 від 26.03.2025 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» (Клієнт) відступило ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Права вимоги переходять до фактора з дати оплати фактором клієнту суми фінансування, що передбачена цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Згідно з витягом з Реєстру боржників №1 від 26.03.2025 до договору факторингу №Ф-25/2 від 26.03.2025 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №337372 від 31.01.2022 на загальну суму заборгованості 5889,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3434,80 грн, заборгованість за відсотками – 2454,20 грн (а.с. 25).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі №761/1543/20, провадження №61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа №639/86/17, провадження №61-5039 св21 від 19.01.2022, справа №554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.
Оскільки, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на підставі договору факторингу набуло право вимоги за кредитним договором №337372 від 31.01.2022, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором.
Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №337372 від 31.01.2022 станом на 18.06.2025 становить 5889,00 грн, з яких: 3434,80 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2454,20 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 19 зворот).
Розмір заборгованості та розрахунок заборгованості відповідачем не спростовані.
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 273, 274, 279 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ :
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №337372 від 31 січня 2022 року в сумі 5889 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» в рахунок відшкодування судових витрат 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42436323, місцезнаходження: вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області          Н.Г. Яценко