Справа № 466/6442/23
Провадження № 2/466/131/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого – судді Ковальчука О.І.
з участю секретаря Пилипців О.-І.І.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача, адвоката Литвиненко І.Л..
представника відповідача Вілюри А.О., адвоката Романець А.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області про визнання недійсними правочинів купівлі-продажу транспортних засобів
ВСТАНОВИВ : 
22.06.2023 року адвокат Валігура М.П. звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, який в подальшому уточнили та в якому просять суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №4649/2022/3429144 від 29 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеного в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Львівській області щодо транспортного засобу марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, білого кольору, номер кузова – НОМЕР_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/004163 від 30 вересня 2022 року між ТОВ «Документавто», в особі Сосонюка Романа Олександровича, який діяв на підставі договору комісії № 8096/22/1009305 від 29.09.2022 укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладеного в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Львівській області, щодо транспортного засобу марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 ; витребувати із чужого незаконного володіння транспортний засіб марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_5 , тип - пасажирський В, номер кузова – НОМЕР_2 , 2015 року випуску, вид палива - дизельне паливо, білого кольору, об?єм двигуна - 1598 куб. см., який зареєстрований на ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ).
В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 05 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір №1 безпроцентної позики (далі - Договір позики) (копія додається). За умовами Договору позики, Позивач передала Відповідачу 1 грошові кошти в сумі 37 000 (тридцять сім тисяч) доларів США 00 центів, що на момент укладення договору, згідно з офіційним курсом Долара США встановленого НБУ, становить - 925 000 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язувався, в зазначений цим Договором строк, повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Передача коштів відповідачу 1 підтверджується чотирма розписками по 231250,00грн. кожна, що разом складає 925000,00грн.
Проте, в порушення умов Договору позики та цивільного законодавства України, Відповідачем 1 повернуто лише 462 500 грн. Таким чином, сума основного боргу склала 462 500 грн., що підтверджується розписками № 3 та № 4 на загальну суму - 462 500 грн (копії додаються).
Крім цього, за прострочення договірного зобов`язання Відповідачу 1 нараховано штраф в сумі 46 250 грн. 00 коп., 175 432 грн. 89 коп. інфляційних втрат та 39 610 грн. 27 коп. 3% річних.
20 вересня 2022 року у Шевченківський районний суд м. Львова подано позовну заяву до Відповідача 1 про стягнення боргу за Договором позики. В цей день, разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову щодо накладення арешту на транспортні засоби марок ОРЕL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 та VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 , на корпоративні права у статутних капіталах ТОВ «Галицька щебенева компанія» і ТОВ «Торговий дім «Макс», а також на грошові кошти, які знаходяться на відкритих рахунках у банківських установах Відповідача 1, що підтверджується довідковою інформацією із сайту Судова влада - https:/cour.gov.ua/fair/ (додається).
11 жовтня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/7244/22 (копія додається), заяву про забезпечення позову частково задоволено та накладено арешт на належні Відповідачу 1 транспортні засоби, а саме: - OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 , тип - пасажирський В, номер кузова – НОМЕР_2 , 2015 року випуску, вид палива - дизельне паливо, білого кольору, об`єм двигуна - 1598 куб. см.; VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_8 , тип - легковий седан В, номер кузова WVWZZ.Z3CZGE066196, 2015 року випуску, вид палива - дизельне паливо, чорного кольору, об`єм двигуна - 1968 куб. см.
За вищевказаною ухвалою, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким I.М. 13.10.2022 винесено постанову ВП №70076635 про відкриття провадження про накладення арешту на транспортні засоби, які належали Відповідачу 1.
Також, 16 березня 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/7244/22 за позовом Позивача до Відповідача 1 про стягнення боргу за Договором позики, прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог за якими з Відповідача 1, на користь Позивача, стягнуто 462500 грн.00 коп. основного боргу, 46 250 грн.00 коп. штрафу за прострочення повернення боргу, та 175 432 грн.89 коп. інфляційних втрат, що в загальному становить 684 182 грн. 89 коп., а також прийнято рішення про часткове відшкодування судових витрат в розмірі 22 218,03 грн (копія додається). З метою виконання рішення, 26.04.2023 Шевченківським районним судом м. Львова видано два виконавчі листи у справі №466/7244/22 про стягнення боргу з Відповідача 1 на користь Позивача в сумі 684 182 грн.89 коп. та судових витрат в сумі 22 218,03грн.
В свою чергу, 04.05.2023 за виконавчими листами №466/7244/22 Шевченківського районного суду м. Львова, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову про відкриття провадження ВП №71739961 про стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача боргу на загальну суму 684 182 грн.89 коп. (копія додається) та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71739187 про стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача судові витрати на суму 22 218,03 грн. (додається).
В ході виконання рішення Шевченківського суду від 16.03.2023, за виконавчим провадженням ВП № 71739961 від 04.05.2023, приватним виконавцем винесено постанову про решт коштів боржника від 04.05.2023 (додається), а також здійснено перевірку рухомого та
нерухомого майна Відповідача 1, а саме:
- на запит № 161413575 від 04.05.2023 до МВС України (додається), щодо зареєстрованих за боржником (Відповідачем 1) транспортних засобів, отримано відповідь про відсутність даних про перебування у власності Відповідача 1 транспортних засобів;
- на запит № 161413577 від 04.05.2023 до ДФС України (додається) про наявні рахунки Відповідача 1 було встановлено, що ним відкрито п`ять розрахункових рахунків в національній валюті (гривні) у АТ «КБ «Приватбанк» та три розрахункових рахунки в АТ «Універсал Банк», з них 2 розрахункових рахунки в національній валюті (гривні) та один в іноземній валюті (євро).
Під час огляду відомостей про відкриті рахунки встановлено, що на розрахунковому рахунку НОМЕР_9 в національній валюті (гривні) в АТ «Універсал Банк» міститься сума 720,84 грн., на рахунку НОМЕР_10 в національній валюті (гривня) АТ «Приватбанк» міститься від`ємна сума -8072,24 грн., на рахунку НОМЕР_11 в національній валюті (гривні) АТ «КБ «Приватбанк» міститься від`ємна сума - 158771,25 грн. На інших розрахункових рахунках у Відповідача 1 кошти відсутні (додається).
Таким чином, кошти на рахунках Відповідача 1 для погашення боргу перед Позивачем за Договором позики в сумі 684 182 грн.89 коп. та 22 218,03 грн. - судових витрат, відсутні.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об?єктів нерухомого майна №332558119 від 17.05.2023 (додається) у Відповідача 1, за договором Іпотеки № 4519 від 04.05.2023, укладеним між ним та ОСОБА_5 , знаходиться житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , які передані під заставу з метою забезпечення основного зобов`язання за договором позики №б/н від 04.05.2023. Відомості про інше нерухоме майно Відповідача 1, у реєстрі відсутні. 
11 травня 2023 року листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області №31/13-В-103/Аз (додається), отримано інформацію щодо відчужених транспортних засобів, які були зареєстровані на ім?я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з копіями договорів купівлі-продажу транспортних засобів марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_12 та VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_13 .
Відповідно до наданої інформації, стало відомо, що 29 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №4649/2022/3429144 (додається). Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 передано у власність ОСОБА_3 транспортний засіб марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 , 2015 року випуску, білого кольору, номер кузова – НОМЕР_2 . Вартість транспортного засобу, за даним договором, склала 588 900 грн. 
29 вересня 2022 року між ТОВ «Документавто», в особі Сосонюка Романа Олександровича, та власником транспортного засобу - ОСОБА_2 укладено договір комісії №8096/22/1009305 (додається). За умовами договору, ТОВ «Документавто» зобов`язалося за дорученням власника транспортного засобу здійснити продаж авто марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_14 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 за ціною 10000 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався сплатити комісійну плату в розмірі 50 грн. Інформацію та копію договору комісії отримано згідно з листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області № 31/13-В-119/Аз від 29.05.2023 (додається).
30 вересня 2022 року на підставі вищевказаного договору комісії ТОВ «Документавто», в особі Сосонюка Романа Олександровича в РСЦ ГЦ МВС у Львівській області укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/004163 з ОСОБА_3 (додається).
Відповідно до умов договору, ТОВ «Документавто» передало у власність Відповідачу 2 транспортний засіб марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 . Вартість транспортного засобу, за даним договором склала 10000грн.
За даними інформаційної довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області (додається), транспортний засіб марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_12 , 2015 року випуску, білого кольору, номер кузова – НОМЕР_2 , 29.09.2022 перереєстровано з Відповідача 1 на Відповідача 2 на підставі договору-купівлі-продажу №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 із заміною номерного знаку - BС5448РС.
Транспортний засіб марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 , НОМЕР_15 перереєстровано з Відповідача 1 на Відповідача 2 на підставі договору-купівлі-продажу №8096/22/004163 від 30.09.2022 укладеному СГ ТОВ «Документавто» із заміною номерного знаку - НОМЕР_16 .
При проведені оцінки транспортних засобів, вартість автомобіля марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_17 , 2015 року випуску, НОМЕР_2 , становить - 610 050грн., а вартість автомобіля марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_16 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 становить - 720000 грн. Це підтверджується актом оцінки транспортного засобу серії ЛВК №004574 від 29.05.2023 (додається) та актом оцінки транспортного засобу серії ЛВК № 004571 від 29.05.2023 (додається).
Згідно з листом, наданим на адвокатський запит Залізничним відділом ДРАЦС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 26.05.2023 №242/1.3-26 (додається) встановлено, що 12.04.2008
Шевченківським відділом ДРАЦС ЗМРУЮ зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за актовим записом №154. Разом з тим, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір?ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
3 наведених матеріалів випливає, що Відповідач 1, будучи обізнаним через сайт судова влада - https://court.gov.ua/fair/ про наявність спору та заяви про забезпечення позову поданих до нього 20 вересня 2022 року, міг об`єктивно передбачати негативні наслідки для себе після ухвалення судом рішення. В результаті чого, Відповідач 1, значно занизивши ціну, 29 вересня 2022 та 30 вересня 2022 року здійснив перереєстрацію належних йому транспортних засобів на свою тещу - ОСОБА_3 з метою приховати їх від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання, шляхом стягнення грошових коштів. З цього виходить, що Відповідач 1 та Відповідач 2, не маючи наміру на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами, здійснили фіктивний перехід права власності на рухоме майно до родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок можливого судового рішення про стягнення грошових коштів.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Змістом ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Приписом частини першої статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У зв`язку цим, укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п?ятої ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові у справі №369/11268/16-ц, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.».
Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками, зробленими у постанові
Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц (провадження №61-28761св18) та зазначає, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт б статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.
На адвокатський запит, від Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, отримано лист №3701-вих-67104 від 02.06.2023 (додається), згідно з яким надано інформацію про те, що дані фотофіксації з камер зовнішнього відеоспостереження транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_16 в період з 01.05.2023 до 26.05.2023 знаходяться у системи збереження даних, які передано з метою надання правничої допомоги Позивачу. Також повідомлено, що транспортний засіб OPEL VIVARO номерний знак НОМЕР_5 у вказаний період загальноміською системою відеонагляду не зафіксований.
Під час огляду отриманих матеріалів фотофіксації було встановлено, що автомобіль марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_18 в період з 01.05.2023 до 26.05.2023 використовувався Відповідачем 1, що підтверджується відповідною фототаблицею від 31.05.2023 (додається). Однак, з метою ідентифікації особи Відповідача 1 з фотозображеннями особи водія автомобіля марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_18 в період з 01.05.2023 до 26.05.2023, які містяться у фототаблиці від 31.05.2023, у Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області надіслано адвокатський запит про надання повної інформації про ОСОБА_2 включаючи його фотозображення.
В отриманому листі ГУ ДМС України у Львівській області №4601.11.1-6551/46.1 23 від 07.06.2023 (додається), повідомлено про відмову у наданні повної інформації про ОСОБА_2 з його фотозображенням на підставі ч.2, 3 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки така є інформацією з обмеженим доступом. У зв`язку з цим, у Шевченківський районний суд м. Львова надіслано клопотання про витребування запитуваної інформації з ГУ ДМС України у Львівській області.
Разом з тим, при здійсненні моніторингу адміністративних правопорушень правил дорожнього руху Відповідача 1 за допомогою системи публічних реєстрів «Опендатабот» (фото повідомлень додається) було встановлено, що на останнього 20.05.2023 інспектором УПП у Львівській області ДПП НП України складено протокол серії ЕАС №7022270 про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Згідно з даними протоколу, ОСОБА_2 керуючи, транспортним засобом марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_19 , проїхав перехрестя вулиць Липинського-Промислова-Миколайчука у м. Львові на заборонений "жовтий" сигнал світлофора, чим порушив правила дорожнього руху, за що притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
З метою перевірки вказаної інформації та отримання інформації про місцезнаходження автомобіля марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_5 , його водія, а також чи притягувався він до адміністративної відповідальності, до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції НП України, надіслано відповідний адвокатський запит.
Листом УПП у Львівській області ДПП НП України №287аз41/12/02-2023 від 07.06.2023 (додається), кореспондується про відмову у наданні запитуваної інформації, з огляду на те, що інформація зазначена у запиті відноситься до конфіденційної, а тому доступ до неї обмежений законодавством. У зв?язку з цим, у Шевченківський районний суд м. Львова надіслано клопотання про витребування запитуваної інформації з УПП у Львівській області ДПП НП України.
Отримана інформація підтверджує, що Відповідач 1 надалі продовжує користуватись автомобілем марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_19 , який перебуває у власності Відповідача 2. Такі дії Відповідача 1 суперечать реальній меті договору купівлі-продажу №8096/22/004163 від 30.09.2022 щодо передачі Відповідачу 2 у власність транспортного засобу, а отже його приховання від звернення стягнення в рахунок погашення боргу, що є вагомою ознакою його фіктивності. Знаходження транспортного засобу OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_20 не у м. Львові, є підтвердженням того, що Відповідач 2 не користується даним транспортним засобом. Тому договір купівлі-продажу транспортного засобу №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 також направлений на приховання майна Відповідача 1 від звернення стягнення в рахунок погашення боргу, оскільки не відповідає реальній його меті щодо передачі транспортного засобу з метою його використання.
Вимогами ч.2 та ч.3 ст. 13 ЦК України, передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідач 1, який відчужив транспортні засоби на користь своєї тещі - Відповідача 2, після реальної можливості виникнення у нього зобов`язання із відшкодування грошової компенсації, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно Позивача, оскільки уклав договори купівлі-продажу, які порушили майнові інтереси останньої і спрямовані на унеможливлення звернення стягнення на майно Відповідача 1. Такі дії є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, що призвело до завдання шкоди Позивачу.
Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі №299/396/17, провадження №61-26562св18, від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17, провадження №61-2761св19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає, що для визнання даного правочину недійсним з підстав того, що він є фраудаторним, повинна бути наявна сукупність наведених вище обставин, а сукупність - це неподільна єдність ознак чи підстав. В даному випадку наявна сукупність ознак для визнання правочинів недійсними з підстав того, що дані правочини є фраудаторними, так як спірні автомобілі були відчужені Відповідачу 2 після пред`явлення до Відповідача 1 позову та заяви про забезпечення позову і за кілька днів до винесення судом ухвали про арешт транспортних засобів, майно відчужене на підставі договорів за ціною, яка економічно не обґрунтована, оскільки в кілька разів нижча ринкової, майно відчужене на користь родича (тещі), після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.
З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду.
Позивач та представник позивача, адвокат Литвиненко І.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та заяві про доповнення позовних вимог. Просили позов задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Бойчук Т.В., Романець А.Б.. в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив та додаткові пояснення, долучені до матеріалів справи. Просили у задоволенні позову відмовити. 
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. Щодо позовних вимог, покладався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано положеннями ч.4 ст.55, ст. 124 Конституції України, відповідно до яких кожен має право будь-якими забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 05.11.2019 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено письмовий Договір №1 безпроцентної позики, згідно якого останньому було передано у борг 37000 доларів США, що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становило 925 000 грн., які він зобов`язався повертати позивачу у визначений договором строк до 11.11.2019р.
Факт отримання коштів відповідачем було оформлено чотирма борговими розписками від 05.11.2019р. на суму по 231 250грн. кожна, які є додатками до договору (а.с.13-15).
Відповідно до п. 2.5 Договору позичальник повертає позикодавцю надану позику рівними частинами по 231 250 грн. протягом чотирьох банківських днів, починаючи з 06.11.2019р. по 11.11.2019р. 
Відповідно до п. 3.1 Договору за порушення строків повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10 % від суми непогашеного боргу (неповернутої у строк суми). 
Позичальник свої зобов`язання за договором виконав частково. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 462 500грн. за двома розписками від 05.11.2019р.
У встановлений договором строк (крайній термін до 11.11.2019р.) та станом на день пред`явлення позову в суд, відповідач не повернув позивачу позику.
20.09.2022 року позивач звернувся до суду з позовом та 07.11.2022р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/7244/22, відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Валігура Віталій Валерійович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2022 у справі №466/7244/22, в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення коштів за договором позики від 05.11.2022 року в розмірі 462 500 грн., штрафу сумі 46 250 грн., інфляційних витрати на суму 175 432,89 грн. та 3% річних на суму 39 610,27 грн., накладено арешт на транспортні засоби: OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_21 , тип - пасажирський В, номер кузова - НОМЕР_22 , 2015 року випуску, вид палива - дизельне паливо, білого кольору, об`єм двигуна - 1598 куб. см. Згідно акту оцінки транспортного засобу ЛВК № 004361 від 13.09.2022 року (додається), вартість транспортного засобу становить 400 111, 00 грн.; VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 , тип - легковий седан В, номер кузова - НОМЕР_4 , 2015 року випуску, вид палива - дизельне паливо, чорного кольору, об`єм двигуна - 1968 куб. см. Згідно акту оцінки транспортного засобу ЛВК № 004368 від 13.09.2022 (додається), вартість транспортного засобу становить 496 800, 00 грн., що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . 
Постановою приватного виконавця Білецького І.М. від 13.10.2022 відкрито виконавче провадження ВП №70076635 з виконання вищенаведеної ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2022 у справі №466/7244/22 (а.с.17).
Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/1/009305 від 30.09.2022, продавець, який є комісіонером ТОВ «Документавто» в особі Сосонюка Р.О., зобов`язується передати у власність покупцеві ОСОБА_3 транспортний засіб VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_3 за ціною 10000,00грн. Пункт 2.1 договору купівлі-продажу передбачає, що автомобіль передається комісіонером після повної оплати вартості автомобіля (а.с.30-31).
Так, 29 вересня 2022 року між ТОВ «Документавто», в особі Сосонюка Романа Олександровича, та власником транспортного засобу - ОСОБА_2 укладено договір комісії №8096/22/1009305, за умовами якого, ТОВ «Документавто» зобов`язалося за дорученням власника транспортного засобу здійснити продаж авто марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_14 , 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_4 за ціною 10000 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався сплатити комісійну плату в розмірі 50 грн. (а.с.37-38).
Крім того, 29 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №4649/2022/3429144, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передано у власність ОСОБА_3 транспортний засіб марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 , 2015 року випуску, білого кольору, номер кузова – НОМЕР_2 . Вартість транспортного засобу за даним договором, склала 588 900 грн. (а.с.32-34).
Отже, оскаржувані Договори купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/1/009305 від 30.09.2022 та №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 було укладено до постановлення ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2022 у справі №466/7244/22 про забезпечення позову, якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на вказані вище транспортні засоби марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_14 , марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 .
З відповіді на адвокатський запит з РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 11.05.2023 вбачається, що 29.09.2022р. в ТСЦ МВС №4649 транспортний засіб марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 , що належав ОСОБА_2 перереєстровано на нового власника – ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу та видано нові номерні знаки НОМЕР_17 , а також транспортний засіб марки VOLKSVAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_14 , що належав ОСОБА_2 перереєстровано на нового власника – ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу та видано нові номерні знаки НОМЕР_16 (а.с.34).
Крім того, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.03.2023 у справі №466/7244/22, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) за Договором №1 безпроцентної позики від 05.11.2019 року 462 500грн.00коп. основного боргу, 46 250грн.00коп. штрафу за прострочення повернення боргу, 175 432грн.89коп. інфляційних втрат, а всього 684 182грн.89коп. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) у часткове відшкодування судових витрат 22 218,03грн. (а.с.18-19).
26.04.2023 видано виконавчі листи на підставі вказаного рішення та постановами приватного виконавця Білецького І.М. відкрито виконавче провадження (а.с.20-22)
Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
За змістом ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Тобто, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч. 1,5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.
За положеннями ст. 655 ЦК України договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 369/11268/16-ц зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (постанова Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17).
Договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання та завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 зроблено висновок, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника)».
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17 зазначено: «Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Реалізуючи право на судовий захист та звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01 червня 2016 у справі №920/1771/14, від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину потрібно застосовувати загальні положення статей 3,15,16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду».
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №686/28882/23 зазначив, що критеріями, для кваліфікації договору як фраудаторного є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього вимоги про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.
Саме ці обставини є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.
Так, як підтверджено наявними матеріалами справи, оскаржувані Договори купівлі-продажу №8096/22/1/009305 від 30.09.2022 та №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 є оплатними, автомобіль марки OPEL VIVARO, номерний знак НОМЕР_7 , 2015 року випуску, проданий за ціною 588900,00грн., що є ринковою ціною.
У відповідності до умов укладеного договору позики між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_3 (позикодавець), від 03 січня 2022 року, позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у розмірі 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн 00 коп., а позичальник взяв на себе зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 31.08.2022 року (а.с.10 т.2).
Згідно розписки від 22 березня 2022 року, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 отримала частину позики в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.00 коп. (а.с.12 т.2).
Крім того, 26 вересня 2022 року ОСОБА_2 видано ОСОБА_3 розписку про те, що позика, в розмірі 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. буде повернута шляхом відчуження належного йому транспортного засобу марки Volksvagen Passat, номер шассі НОМЕР_4 протягом наступних 5 (п?яти) календарних днів з дати написання даної розписки на користь ОСОБА_3 (а.с.11 т.2), після чого і був укладений спірний договір купівлі-продажу №8096/22/1/009305 від 30.09.2022.
А отже, на переконання суду спірні правочини були направлені на реальне настання наслідків договорів купівлі-продажу транспортних засобів, про що також свідчить проведення розрахунку за спірними договорами, а також реєстрацією за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на транспортні засоби. Вказане свідчить, що правочини виконані сторонами. 
Як вже встановлено судом, оскаржувані Договори купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/1/009305 від 30.09.2022 та №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 було укладено до постановлення ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2022 у справі №466/7244/22 про забезпечення позову.
Крім того судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 наявне інше рухоме майно, зокрема житловий будинок та земельна ділянка, що свідчить про те, що права позивача не порушені укладенням спірних правочинів, оскільки судом не встановлена повна неплатоспроможність боржника.
Окрім того, позивач не надав доказів, що підтверджують факт наявності родинних зав`язків між всіма відповідачами, так само не доведено неплатоспроможності відповідача ОСОБА_2 після продажу автомобілів та станом на час розгляду справи.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що в справі відсутні належні докази, на підставі яких слід стверджувати про укладення спірних договорів задля ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язань перед ОСОБА_1 . 
Отже, позивачем не доведено, що спірні договори купівлі-продажу транспортного засобу вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а також те, що вказані договори укладені з метою уникнення виконання зобов`язань зі сплати боргу.
Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, що оспорювані правочини містять ознаки фраудаторності, тобто що такі вчинені виключно на шкоду позивачеві як кредитору, відтак суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів №8096/22/1/009305 від 30.09.2022 та №4649/2022/3429144 від 29.09.2022 відсутні.
Відтак, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які зазначає у позовній заяві у розрізі процесуального закону. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволені позовних вимог, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ :
у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області про визнання недійсними правочинів купівлі-продажу транспортних засобів - відмовити. 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_23 , АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_24 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_25 , АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП – НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 .
Третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС України у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 11.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Текст рішення складено та підписано 08.06.2026 року. 
  Суддя	  	 О.  І.  Ковальчук