ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6821/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Лозовського О.А.,
розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.03.2026 №006331.
Позов обгрутований тим, що відповідно до постанови №006331 від 09.03.2026, винесеною в. о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності та накладено штраф у розмірі 34000 грн.
Причиною для притягнення до відповідальності став акт проведення рейдової перевірки №ОАР027221 від 05.02.2026, згідно з яким під час перевірки транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , із причепом державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлено відсутність документів, а саме свідоцтва про реєстрацію причепа та інформації з цифрового тахографа про режим праці та відпочинку водія.
ОСОБА_1 , зазначає що про постанову №006331 від 09.03.2026 дізнався лише 11.05.2026 під час телефонної розмови з працівником Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо добровільної сплати штрафу. Копію постанови даної постанови позивач отримав лише 25.05.2026 після звернення із відповідною заявою від 12.05.2026. 
Позивач вважає, що відповідач безпідставно визнав його автомобільним перевізником, тому що міжнародне перевезення, під час якого було виявлено порушення, він не здійснював. Автомобіль Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп НОМЕР_2 11.04.2025 були передані у користування іншій особі, а міжнародне перевезення відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної відбувалося іншим транспортним засобом – FORD F-150, 2023 року випуску.
З наведених підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. При цьому, вказав, що 05.02.2026 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку ОАР027221 та тижневого графіка перевірок проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 . Водій надав для перевірки посвідчення водія НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , міжнародну товарно-транспортну накладної . Під час зазначеної перевірки було виявлено, що Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_5 , з причепом, резидентом України виконувались міжнародні перевезення вантажів за відсутності свідоцтва про реєстрацію причепа, реєстраційний номер НОМЕР_6 , інформації на паперовому носії про час роботи та відпочинку водія за поточний день та попередні 28 днів з цифрового тахографа, що зафіксовано в Акті №OAP027221 від 05.02.2026.
Також відповідач наголошує, що саме ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець, має ліцензію на міжнародні перевезення вантажів, а транспортний засіб НОМЕР_1 внесений до системи «Шлях» як засіб здійснення його господарської діяльності. Пояснення позивача щодо того, що автомобіль належить іншій особі або те, що міжнародне перевезення здійснювалося іншим транспортним засобом, відповідач вважає такими, що суперечать матеріалам справи, а саме, даними системи «Шлях», поясненнями водія та міжнародною товарно-транспортною накладною.
У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити повністю.
У запереченні представник відповідача проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області відповідно до щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 02.02.2026 по 08.02.2026, на підставі направлення від 29.01.2026 №ЕНР 000363 проводилася рейдова перевірка на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, які знаходяться на адміністративній території у Волинській області. У ході рейдової перевірки 05.02.2026 о 12 год. 40 хв. у селі Липини, Луцького району, Волинської області було перевірено транспортний засіб автобус марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Для перевірки водій вказаного транспортного засобу надав посвідчення водія НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , міжнародну товарно-транспортну накладну.
Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.02.2026 №027221 зафіксовано порушення суб`єктом господарювання статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) та Порядку проведення рейдових перевірок №1567, а саме відсутність свідоцтва про реєстрацію причепа та роздруківки з цифрового тахографа про режим праці та відпочинку водія за поточний день і попередні 28 днів.
10.02.2026 позивача було повідомлено листом №0756/25.2/24-26 (відправлення з повідомленням про вручення) про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 09.03.2026 за адресую Управління. Як підтверджується трекінгом, вказане відправлення прибуло до відділення, що обслуговує адресу ОСОБА_1 завчасно - 13.02.2026 та вручену адресату особисто (а. .с.31- зворот).
Постановою №006331 від 09.03.2026, винесеною в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності та стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн за відсутність документів, перелік яких визначений ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутності свідоцтва про реєстрацію причепа, реєстраційний номер НОМЕР_6 , інформації на паперовому носії про час роботи та відпочинку водія за поточний день та попередні 28 днів з цифрового тахографа.
Позивач не погодився із постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.03.2026 №006331, тому оскаржив її до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Як установлено частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІII, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно з пунктом 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Як установлено пунктами 20, 21 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Пунктами 25 - 27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Статтею 34 Закону №2344-ІІІ визначено вимоги до автомобільного перевізника.
Отож, автомобільний перевізник повинен:
виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;
забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;
організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;
забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;
забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;
забезпечувати безпеку дорожнього руху;
забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Також, відповідно до статті 53, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.
При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях);
білетно-облікову документацію;
схему маршруту.
При виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати:
дозвіл України;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати:
дозвіл України;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень);
білетно-облікову документацію.
У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Абзацом шостим частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
Абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону №2344-IIIпередбачена відповідальність автомобільних перевізників за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зауважує, що позивач не заперечує про наявність порушень, однак вказує, що відповідач у спірних правовідносинах безпідставно саме його визначив автомобільним перевізником.
Суд зазначає, що абзацом першим частини першої статті 60 Закону №2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.
В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 дані про ОСОБА_3 , зазначені у графі С.4 свідоцтва, не свідчать про те, що він є власником транспортного засобу. Власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_1 , що також підтверджується відомостями інформаційної системи «Шлях» та даними міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR).
Водночас під час проведення рейдової перевірки встановлено, що зазначений транспортний засіб використовувався у складі з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_7 . Однак свідоцтво про реєстрацію зазначеного причепа водієм для перевірки надано не було, що зафіксовано в акті рейдової перевірки.
Разом з тим, суд зазначає, що аналізуючи наведені вище положення законодавства, слід дійти висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацами шостим та одинадцятим частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №240/22448/20, від 12.10.2023 у справі №280/3520/22, та від 12.06.2024 у справі №140/2050/22.
При вирішенні даного спору, суд також враховує, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України від 02.03.2015 №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. У свою чергу, пунктом 24 частини першої статті 7 вказаного Закону визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (далі - Ліцензійні умови, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Ліцензійних умов єдина інформаційно-аналітична система - реєстр, функцією якого є збирання, накопичення, облік та надання інформації про засоби провадження діяльності, матеріально-технічну базу та персонал ліцензіата;
засоби провадження діяльності - транспортні засоби здобувачів ліцензії, ліцензіатів, відповідно заявлені та такі, що використовуються для провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до підпункту 4 пункту 27 Ліцензійних умов до використання під час провадження господарської діяльності допускаються транспортні засоби, які, зокрема, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, що відповідають цим Ліцензійним умовам.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16.04.2018 є фізичною особою-підприємцем, до видів діяльності якого належать 49.41 Вантажний автомобільний, що включає всі види перевезень вантажним автомобільним транспортом.
Як слідує із даних системи «Шлях», транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є засобом провадження діяльності саме перевізника ОСОБА_1 , про що також зазначено в акті перевірки.
Також наказом Укртрансбезпеки від 06.09.2019 №353 видано перевізнику ОСОБА_1 ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Пунктом 28 Ліцензійних умов передбачено, що використання транспортного засобу одночасно декількома ліцензіатами заборонено.
Вказане вище свідчить про те, що саме позивач використовує для перевезення транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_8 .
Окрім того, після дослідження судом відеозапису рейдової перевірки вбачається, що о 13:34 год. інспектор, дослідивши зміст міжнародної товарно-транспортної накладної та встановивши невідповідність державних реєстраційних номерів транспортних засобів, поставив водієві запитання щодо здійснення перевантаження вантажу. У відповідь водій повідомив, що перевантаження було здійснено у місті Ковель, після чого він продовжив перевезення одним із п`яти транспортних засобів. 13.39 год. водій повторно підтвердив, що після перевантаження вантажу на інший транспортний засіб продовжує здійснювати перевезення за тією ж міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR). 
Отже, відеозапис рейдової перевірки та пояснення водія, надані о 13:34 год. та о 13:39 год., підтверджують, що перевезення здійснювалося в межах міжнародного перевезення вантажу за міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), а тому доводи позивача про здійснення виключно внутрішнього перевезення після перевантаження спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, підсумовуючи вище наведене суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах правильно визначив автомобільним перевізником саме позивача ОСОБА_1 , позаяк із даних системи «Шлях», транспортний засіб автобус марки Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 є засобом провадження діяльності саме перевізника ОСОБА_1 , який є фізичною особою - підприємцем, має ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 01.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.03.2026 №006331 винесена за наявності фактичних та правових підстав, є правомірною та такою, що прийнята відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, доводи позивача про безпідставність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування вказаної постанови необхідно відмовити.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, 3, ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А. Лозовський