н\п 2/490/2052/2026 Справа № 490/728/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, третя особа - товарна біржа «Нерухомість Південь»,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним позовом до відповідачів, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу № 2022 від 26.03.1998 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між позивачкою та відповідачами на товарній біржі «Нерухомість Південь».
Позов мотивований тим, що 26.03.1998 року, за біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна №2022, укладеним на товарній біржі «Нерухомість Південь», ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , продала, а ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований у якості правовстановлюючого документу КП Миколаївської міської ради «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.06.1995 року за реєстровим №17797.
На момент продажу сторони діяли законно і тепер продавці не мають до спірного об`єкту нерухомості ніякого відношення. Нотаріально посвідчити цю угоду неможливо, біржовий договір вже зареєстровано в бюро технічної інвентаризації у якості правовстановлюючого документу. Неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на думку позивачки, порушує її право розпоряджатися об`єктом нерухомості у повному обсязі.
Сторони договору домовились щодо усіх істотних умов договору і така домовленість підтверджена письмовими доказами. Сторони правочину на час укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, та здійснили вільне волевиявлення, яке відповідало внутрішній волі кожного з них. Зміст укладеного між продавцями та покупцем правочину відповідає вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відбулося повне виконання письмового договору. За таких обставин, єдиним дієвим та належним засобом захисту майнових прав є звернення до суду із позовом у порядку цивільного судочинства.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 року дану справу передано на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою Центрального районного суду від 05.02.2026 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони до судового засідання не з`явилися.
Позивачка надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Від відповідачів, які про слухання справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв та клопотань не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзив на позовну заяву до суду не подали.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
У порядку ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Матеріалами справи встановлено, що 26.03.1998 року між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , як продавцями, та ОСОБА_1 , як покупцем, на товарній біржі «Нерухомість Південь», укладено договір №2022 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . 
Даний договір зареєстрований товарною біржею «Нерухомість Південь» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстровим №2022 від 26.03.1998 року та 20.04.1998 р. в КП «ММБТІ» за реєстр. №17797.
Вищевказана квартираналежала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.05.1995 року, зареєстрованого в МБТІ 01.06.1995 р. за реєстр. №17797. 
За домовленістю сторін квартира продана за 98400,00 грн.
Тобто, всі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у березні 1998 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.
При цьому, чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказамиі відбулось повне або часткове виконання договору.
Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , та покупцем ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Здійснивши 20.04.1998 р. державну реєстрацію у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості за реєстровим № 17797 права власності ОСОБА_1 на придбаний об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , держава цим самим визнала право власності позивачки на придбаний об`єкт, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №2022 від 26.03.1998 року, укладеного на товарній біржі «Нерухомість Південь», дійсним.
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.209, 220, 650, 657 ЦК України, ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, третя особа - товарна біржа «Нерухомість Південь» - задовольнити.
Визнати дійсним Договір № 2022 купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 1998 року, за яким ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрований 26 березня 1998 року товарною біржею «Нерухомість Південь» у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним №2022 та зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20 квітня 1998 року за реєстровим № 17797.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          О.А. Гуденко