Номер провадження 3/754/998/26
Справа №754/3580/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

18 червня 2026 року місто Київ
Суддя Деснянського районного суду м. Києва Салайчук Т.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника – адвоката Конюшка Д.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
ВСТАНОВИВ:

22.02.2026 о 00 годині 25 хвилин в м. Києві на вул. Олександри Екстер, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 22.02.2026 о 00 годині 25 хвилин в м. Києві на вул. Олександри Екстер, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану голосом та за допомогою проблискових маячків червоного кольору. Був зупинений шляхом переслідування та блокування службовим транспортним засобом СКС mou_04mp 115995 за адресою: м. Київ, вул. Олександри Екстер, 10/87, чим порушив пункт 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 в судовому засіданні 02.04.2026 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначив, що протокол складено неправильно. Просив відкласти судовий розгляд для ознайомлення з матеріалами справи. В подальші судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином поштовим зв`язком та повідомленням про розгляд справи щодо нього на офіційному вебпорталі «Судова влада України».
Захисник – адвокат Конюшко Д.Б. підтримав свої письмові заперечення, просив справу закрити за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, в подальші судові засідання не з`являвся, надсилав до суду заяви про відкладення судового розгляду. 18.06.2026 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив справу закрити.
Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 130, 122-2 КУпАП, не належать до категорії справ, розгляд яких потребує обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнової проти України» від 08.11.2005 визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи з огляду на її складність, поведінку сторін і предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 цієї Конвенції. У своїх рішеннях, зокрема у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989, Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися наданими їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою забезпечення розумних строків розгляду суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ураховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 можливості брати участь у судовому засіданні, однак він цим правом не скористався та про причини своєї неявки суд не повідомив.
При вирішенні справи суд виходить з достатності наявних матеріалів для розгляду у визначеному порядку протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи й ухвалення обґрунтованого і законного рішення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Частиною 1 статті 122-2 КУпАП визначено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В судовому засіданні досліджено відеозаписи з боді-камер патрульних, на яких зафіксовано перебіг подій. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Після встановлення особи та виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння йому запропоновано вийти з автомобіля та пройти огляд на стан сп`яніння. Натомість ОСОБА_1 закрив вікно автомобіля і почав втікати з місця зупинки. Працівники поліції здійснили переслідування з поданням світлових та звукових сигналів, після чого ОСОБА_1 наздогнали та затримали. На відеозаписі ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкоголю, а також те, що намагався втекти.
Після затримання ОСОБА_1 доставлено до районного відділу поліції. На відеозаписі зафіксовано роз`яснення йому прав, повідомлення про адміністративне затримання, а також з`ясування, чи потребує він повідомлення інших осіб. ОСОБА_1 викликано захисника. Після прибуття захисника ОСОБА_1 повторно роз`яснено його права та обов`язки, у тому числі обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Дослідивши та оцінивши наявні матеріали справи, ураховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, надані в попередніх судових засіданнях, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме даними, що містяться в: протоколах про адміністративне правопорушення від 22.02.2026 серії ЕПР1 № 597935 та серії ЕПР1 № 597972, складених відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у яких зафіксовано дату, час, місце та спосіб вчинення адміністративних правопорушень; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, від 22.02.2026; відеозаписом, здійсненим працівниками Управління патрульної поліції у м. Києві, які оформлювали матеріали про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що вони отримані в установленому законом порядку уповноваженою посадовою особою, узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин події, а тому є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП і у своїй сукупності достатніми для вирішення справи. Доказів, які б спростовували викладені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви в їх достовірності, суду не надано. Установлені обставини свідчать, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, а також не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах 3–6 цієї статті.
Водночас відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено не пізніше як через один рік з дня його вчинення. Отже, для правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, установлено спеціальний річний строк накладення стягнення, який на день розгляду справи не сплив.
Натомість щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, діє загальний тримісячний строк, установлений ч. 2 ст. 38 КУпАП. Оскільки датою вчинення правопорушень є 22.02.2026, на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП сплив.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
За таких обставин суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Під час накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та обставини, визначені ст. 33 КУпАП. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено. З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу, що за своїм видом і розміром відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, буде необхідним і достатнім для його виховання й запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір. Доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 38, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її ухвалення.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанову про адміністративне стягнення згідно зі ст. 308 КУпАП буде надіслано для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, його роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягуються: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного в постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її ухвалення. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення вона підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя   Тарас САЛАЙЧУК