№ 143/841/23 

ВИРОК
Іменем України

15.06.2026р. м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області 
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12023020060000283, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Погребище друге Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.08.2023 року близько 08 години, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_6 , достовірно знаючи про його тимчасову відсутність за місцем проживання, прийшов до його квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом підбору ключа проник всередину квартири.
Перебуваючи у приміщенні квартири за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи про наявність та місце схову грошових коштів, підійшов до дерев`яної тумби у спальній кімнаті, в якій зберігались грошові кошти у сумі 6000 грн.00 коп. та виявивши їх, з метою їх незаконного за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і його незаконні дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, а власник майна відсутній за місцем проживання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 року на 30 діб на підставі Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, з 25.04.2022 року на 30 діб на підставі Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року, з 25.05.2022 року на 90 діб на підставі Указу Президента України №341/2022 від 22.05.2022 року, з 23.08.2022 року на 90 діб на підставі Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року, з 21.11.2022 року на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року, з 19.02.2023 року на 90 діб на підставі Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023 року, з 20.05.2023 року на 90 діб на підставі Указу Президента України №254/2023 від 01.05.2023 року, викрав зазначені грошові кошти в сумі 6000 грн. купюрами номіналом по 1000 грн., 500 грн., 200 грн. та 100 грн., які поклав до свого одягу та непоміченим вийшов з приміщення квартири ОСОБА_7 ..
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 місце події залишив, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 6000 (шість тисяч) грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини його скоєння, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати. Додав, що він знав, що потерпілого немає вдома, також йому було відомо, де знаходиться ключ від вхідних дверей у будинок та знаходяться кошти. Він прийшов на подвір`я потерпілого, взяв ключ, який знаходився під ковбиком біля вхідних дверей, відкрив їх і таким чином проник у будинок, взяв 6000 грн. 00 коп. та витратив їх на власні потреби. Також повідомив, що він віддав потерпілому 6000 грн. 00 коп., які він викрав. Про введення в Україні воєнного стану йому було достеменно відомо.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте 15.11.2023 року подав до суду заяву, в якій вказав, що просить проводити підготовче засідання та судовий розгляд в кримінальному провадженні за його відсутності, цивільний позов заявляти не буде, при призначення покарання ОСОБА_4 просить його покарати суворо та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, а також просить вжити заходів для відшкодування йому шкоди (а.с.32).
Ураховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, позицію потерпілого, а також те, що фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорюються, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З огляду на викладене суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, поясненнями представника потерпілого, дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого, та стосуються вирішення питань щодо заходів забезпечення кримінального провадження, долі речових доказів та процесуальних витрат в кримінальному провадженні.
При цьому судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Зважаючи на позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом доведена повністю.
Його дії судом кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір. 
Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, суд бере до уваги, що вчинене діяння відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. 
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, не одружений, тимчасово не працює, депутатом не являється, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не має, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбаченими пунктом 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами. 
Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.4 ст.185 КК України. 
Разом із цим, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, зокрема відсутність настання тяжких наслідків для потерпілого, обставин, які б указували на безпосереднє використання обвинуваченим умов воєнного стану під час вчинення злочину, суд на підставі ч.1 ст.75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням йому іспитового строку.
Призначення зазначеного покарання зі звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, що становлять 956 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме відеозапис з камер спостереження в магазині побутової техніки та ювелірних виробів, що за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі п.7 ч.9 ст.100 КПК України необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження суд не вбачає. 
Керуючись ст. ст.100, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
У Х В А Л ИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 ( п`ять ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. 
Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави. 
Речові докази: відеозапис з камер спостереження в магазині побутової техніки та ювелірних виробів, що за адресою: АДРЕСА_3 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя