ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
03 червня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/180/26 	

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О. 
розглянув справу
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
до відповідача Державного підприємства "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці" 
про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 2 327,65 грн без ПДВ та пені в розмірі 5 560,14 грн без ПДВ (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)
за участі представника позивача: Ткач Р.М., самопредставництво.  
Суть справи:
До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Державного підприємства "Тернопільський експертно - технічний центр Держпраці" про стягнення боргу.
Судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що Підприємством не виконано належним чином умов договору оренди № 6 від 04.01.2022 в частині сплати орендних платежів , через що в останнього виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням пені, заявлена до стягнення у судовому порядку.
Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. Зокрема, довідки про доставку електронних листів (судових рішень) ДП "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці" знаходяться у матеріалах справи.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків вирішення цього спору, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти росії" суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов та неявка його представника у судові засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Справа розглядалась з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст. 222 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2022 між Державною установою "Госпрозрахункова група Тернопільської обласної державної адміністрації" (Балансоутримувач державного майна) (Орендодавець) та Державним підприємством "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці" (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6 (згідно бази РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях "ЕТАП- Оренда" договір обліковується як №561-Д) за умовами якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, що належить до державної власності. 
Так, в силу розділу І цього правочину до складу орендованого майна належить частина приміщення громадського будинку – навчального інформаційного центру загальною площею 206,39 кв. м, в т. ч. спільного користування 50,59 кв. м, інвентарний номер 10300001, реєстровий номер 35939813.3 ШИВУИЮ144, розміщеного за адресою: вул.. Шпитальна,, 7 , м. Тернопіль (п. 4); вартість майна – без податку на додану вартість 3 281 692 грн (п. 6).
Згідно п. 2.1 р. 2 Незмінюваних умов даного правочину, Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі. 
У розділі договору "Орендна плата" його контрагенти погодили, що вона становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору (п. 3.1.); орендна плата визначається на підставі п. 6 Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 року №630 (визначений відповідно до пункту 9.1 Умов) (п. 3.2); Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувача у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця: до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди, - для орендарів, які отримали майно в оренду без аукціону (п. 3.3.); Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Балансоутримувач надсилає Орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість (п.3.4 угоди ). 
Згідно з п. 11.1 правочину, він укладений на строк, визначений у пункті 12 Умов, а саме: до "30" листопада 2026 року включно. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк ореади за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.
Пунктом 11.3 договору передбачено, що зміни та доповнення до нього вносяться до закінчення строку його дії за взаємною згодою сторін з урахуванням встановлених законодавством умов та обмежень, шляхом у кладення договорів про внесення змін і доповнень у письмовій формі, які підписуються сторонами та є невід`ємними частинами цього договору.
04.01.2022 між ДУ "Госпрозрахункова група Тернопільської обласної державної адміністрації" та ДП "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці" було підписано акт приймання - передачі орендованого майна.
В подальшому, 01.04.2024 та 01.01.2025 контрагентами були внесені зміни до даного правочину. 
Відповідно до внесених змін , згідно з пунктами 4.1, 6.1 Розділу І Змінюваних умов Договору оренди об`єктом оренди являється частина приміщення громадського будинку – навчального інформаційного центру загальною площею 90,91 кв. м., в тому числі площа спільного користування 19,31 кв. м., інвентарний номер 10300001, реєстровий номер 35939813,3.ШИВУИЮ, вартість якої станом на 31.10.2021 становить без ПДВ 1 445 509,00 грн, що розміщена за адресою: вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль. Цільове призначення використання майна: розміщення службових приміщень Державного підприємства "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці" (пункт 7.1 (4) Розділу І Змінюваних умов Договору). Відповідно до пунктів 9.1 (2), 16 Змінюваних умов Договору оренди місячна орендна плата без ПДВ становить 6 546,80 грн. (базовий місяць лютий 2024 року). Співвідношення розподілу орендної плати становить 70% Орендодавцю (Балансоутримувачу) та 30% до Державного бюджету України.
19.02.2025 відповідач звернувся до ДУ "Госпрозрахункова група Тернопільської обласної державної адміністрації" із листом №98/01-1/25 про те, що починаючи з 01.01.2025, рахунки щодо сплати орендної плати, утримання орендованого майна та комунальних послуг, з врахуванням внесених змін до Договору слід надавати третій особі, кошти якої залучаються за Договором – ТОВ "Житомирський експертно-технічних центр Держпраці".
У зв`язку із наявністю заборгованості позивач направляв на адресу відповідача (Орендаря), ДУ "Госпрозрахункова група Тернопільської обласної державної адміністрації" (Балансоутримувача) та ТОВ "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" лист - попередження від 23.02.2026 №926-12 02-777 щодо погашення заборгованості з орендної плати в сумі 22 256,63 грн без ПДВ за червень 2024 року – січень 2026 року та пені в сумі 5223,33 грн за період з 05.10.2024 по 23.02.2026.
24.02.2026 відповідачем до Державного бюджету України було сплачено 7 320,22 грн. Як зазначає позивач, кошти були зараховано за попередні періоди нарахувань та частково за січень 2025 року в сумі 107,19 грн, решта сума боргу за вищевказані періоди нарахувань та сума пені залишаються не погашені .
В подальшому, 25.03.2026 ТОВ "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" було сплачено до Державного бюджету України кошти в сумі 13 811,41 грн в рахунок погашення боргу відповідача за період з січня по грудень 2025 року та частково за січень 2026 року.
Відтак, на момент розгляду цього спору судом, за твердженням Фонду, у Підприємства наявна заборгованість з орендної плати за період січень – лютий 2026 року в сумі 2 327,65 грн, стягнення якої разом із нарахованою пенею є предметом даного судового розгляду. 
Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.
В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту договору оренди вбачається, що його сторонами встановлено обов`язок відповідача сплачувати 30 відсотків від загального розміру щомісячної орендної плати на користь позивача.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, вищевказаний договір державного нерухомого майна є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 759 та частини статті 762 зазначеного Кодексу, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
За приписами ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Фонду державного майна України №231 від 06.03.2019 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області. 
Наказом Фонду державного майна України №255 від 14.03.2019, затверджено Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, яке в подальшому викладено в новій редакції згідно наказу Фонду державного майна України №708 від 18.04.2023 (далі - Положення).
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна, а в силу Положення, регіональне відділення реалізує повноваження Фонду. 
Тому, на переконання суду, Регіональне відділення належним чином уповноважене діяти з метою захисту інтересів держави в частині контролю відрахування належної частини орендної плати до Державного бюджету України.
Судом встановлено, що має місце факт невиконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати орендних платежів за використання державного майна. Несплатою позивачу орендної плати за період з січня 2025 року по лютий 2026 року в межах спірного договору відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 ЦК України.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за орендними платежами в сумі 2 327,65 грн, наявність якої відповідачем не оспорюється.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 230 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій: неустойка, штраф, пеня. Порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть визначатися у договорі, встановлені ч. 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.
Зазначене кореспондується із положеннями ст.549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За домовленостями, що викладені у п. 3.9 спірного правочину, на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати
Позивачем з врахуванням письмових пояснень б/н (вх. №42410) від 02.06.2026, нарахована пеня в розмірі 5 560,14 грн без ПДВ за прострочення сплати орендної плати за період з 06.10.2024 по 19.03.2026. 
Водночас, предметом спору у даній справі є стягнення основного боргу, що виник за період орендних правовідносин з 01.01.2025. 
Ніяких письмових доказів, котрі б засвідчували наявність боргу у відповідача з орендних платежів станом на 05.10.2024 року матеріали справи не містять. Відтак перевірити правильність здійснених нарахувань пені за період з 06.10.2024 по 15.02.2025 у визначеному в розрахунку позивача розмірі на борг за період, що передує спірному, не видається за можливе. З огляду на це суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині позовних вимог за їх недоведеністю. 
Досліджуючи відповідність решти нарахувань законодавчим приписам та договірним умовам суд відзначає, що за частиною 6 статті 232 ГК України, що була чинною у спірний період, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Даною правовою нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 по справі №911/952/22 вказала, що застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує її механізм визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором. Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений частиною шостою статті 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.
Таким чином, на переконання суду, викладене контрагентами формулювання у п.3.9 спірного договору "за кожен день прострочення перерахування орендної плати" не є установленням іншого строку нарахування пені ніж передбачений у ч.6 ст. 232 ГК України.
Ураховуючи наведене та встановлені контрагентами у договірних умовах строки по внесенню орендної плати, а саме: до 15-го числа, що настає за поточним місяцем, суд дійшов висновку, що право позивача на нарахування передбаченої у п. 3.9 договору пені, на орендні платежі починаючи з січня 2025 виникло з 18.02.2025 та припинилось 19.03.2026 відповідно.
Проаналізувавши наведений позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення пені, розмір простроченої заборгованості, розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розмір боргу, з урахуванням періоду, коли була чинною ч.6 ст. 232 ГК України, судом встановлено, що правомірною є заявлена позивачем сума пені в розмірі 1 870,00 грн. В решті позову, в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. 
Інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та пояснення були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій, оскільки решту аргументів, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновків суду.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. 
Керуючись статями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Тернопільський експертно - технічний центр Держпраці" (вул. Шпитальна, будинок 7, м. Тернопіль, 46006, код ЄДРПОУ 22607725) в дохід Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 2 327 (дві тисячі триста двадцять сім) грн 65 коп та 1 870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) грн пені. 
3. Стягнути з Державного підприємства "Тернопільський експертно - технічний центр Держпраці" (вул. Шпитальна, будинок 7, м. Тернопіль, 46006, код ЄДРПОУ 22607725) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул. Василіянок, 48, м. Івано - Франківськ, 76019, код ЄДРПОУ 42891875) - 1 416 (одну тисячу чотириста шістнадцять) грн 85 коп. в повернення сплаченого судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
4. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 09.06.2026.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко