ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4195/26 Справа № 194/1798/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Соколова Ю. І. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Соколової Ю.І. від 24 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,– 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та під час роботи в небезпечних тяжких шкідливих умовах з ним стався страховий випадок, він захворів на професійні захворювання. 24.01.2023 року його було звільнено у зв?язку з виходом на пенсію. Після звільнення він був вимушений постійно лікуватись, що пов?язано майже з безперервними відвідуваннями лікарів, закладів охорони здоров?я, обстеженнями, стаціонарними лікуваннями, тощо. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, позивачу встановлено професійне захворювання, яке виникло у зв`язку з тривалою дією шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично - допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично - допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості. Зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці: Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається і переміщується вручну 40 кг.; періодичне перебування у вимушеній позі 91% часу зміни, нахили корпусу 125 рази за зміну, зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м"язів рук, тулуба, ніг) становило 2388 кг/м, величина статистичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками становило 24000 кг/с, величина статичного навантаження за зміну за участю м"язів корпусу та ніг становило 36000 кг/с, переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом протягом зміни) по горизонталі становило 3,6 км. Хімічні фактори: пил вуглецю: інші копалини вуглецю і вуглепородні пили з вмістом SiО2 від 5% до 10% в повітрі робочої зони 92,833 мг/м3, при ГДК - 4 мг/м3 відповідно до вимог "Гігієнічних регламентів хімічних речовин в повітрі робочої зони", затверджених наказом Міністерства охорони здоров"я України від 14.07.2020 року №1596. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму 84 дБА. Висновком МСЕК від 11.12.2023 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи з переглядом до 01.01.2025 року. Висновком МСЕК від 19.12.2024 року під час переогляду йому було встановлено повторно 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з переглядом до 01.01.2027 року та зроблено висновок про умови та характер праці (протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно), рекомендовано медикоментозне та санаторно-курортне лікування, нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульманолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Його стан здоров`я продовжує погіршуватися, оскільки роботодавцем в порушення ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», не було створено безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, що стало причиною отримання позивачем професійного захворювання. Позивач зазначає, що внаслідок професійного захворювання йому заподіяно моральну шкоду, він зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя, він змушений роками проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - 160000,00 грн.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди – задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля`тна користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1200 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом стягнення моральної шкоди у меншому розмірі, ніж стягнув суд першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 06.08.2001 року по 24.01.2023 року перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 24.01.2023 року позивач був звільнений у зв?язку з виходом на пенсію, про що зроблено запис в трудовій книжці, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я  ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10).
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз: Радикулопатія попереко-крижова L5,S1 та шийна С6,С7,С8 з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим, м"язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниження слуху).
Професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалою дією шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично - допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично - допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості праці. Причинами професійного захворювання є: Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається і переміщується вручну 40 кг.; періодичне перебування у вимушеній позі 91 % часу зміни, нахили корпусу 125 рази за зміну, зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м"язів рук, тулуба, ніг) становило 2388 кг/м, величина статистичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками становило 24000 кг/с, величина статичного навантаження за зміну за участю м"язів корпусу та ніг становило 36000 кг/с, переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом протягом зміни) по горизонталі становило 3,6 км. Хімічні фактори: пил вуглецю: інші копалини вуглецю і вуглепородні пили з вмістом SiО2 від 5% до 10% в повітрі робочої зони 92,833 мг/м3, при ГДК - 4 мг/м3 відповідно до вимог "Гігієнічних регламентів хімічних речовин в повітрі робочої зони", затверджених наказом Міністерства охорони здоров"я України від 14.07.2020 року №1596. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму 84 дБА (а.с. 11-15).
Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №131732 від 11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% (а.с. 16).
Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №548647 від 11 грудня 2023 року, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності (а.с. 16).
Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААА №144946 від 19 грудня 2024 року, ОСОБА_1 повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 50% з датою переогляду - 15.12.2026 (а.с. 17).
Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААД №084403 від 19 грудня 2024 року, позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності з датою переогляду - 15.12.2026 (а.с. 17).
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з професійним захворюванням, у зв`язку з чим довідками МСЕК серії 12 ААА №131732 та серії 12 ААГ №548647 від 11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% та встановлено третю групу інвалідності; довідками МСЕК серії 12 ААА №144946 та 12 ААД №084403 від 19 грудня 2024 року позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 50% та встановлено третю групу інвалідності; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, у зв`язку з професійним захворюванням під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди є безпідставними, оскільки місцевий суд, на підставі медичних документів правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності, внаслідок чого відчуває моральні страждання. Сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»– залишити без задоволення. 
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.
Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк