Номер провадження: 33/813/893/26
Номер справи місцевого суду: 496/2795/25 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С.,в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Раздорожного Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Раздорожного Г.Ю., в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 26.08.2025відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фрунзівка, Одеської обл.,громадянина України, військовослужбовця, в/ч НОМЕР_1 ,проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, 30.04.2025 о 22:20 год. за адресою: с. Холодна Балка, вул. Приліманська, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz CLK, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, чим ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Раздорожний Г.Ю. посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- суд 1-ої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений не був, оскільки у цей час проходив службу у піхотній бригаді, що унеможливило отримання будь-яких повідомлень від суду;
- від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 не відмовлявся, окрім того на час події приймав лікарські препарати, які не містять наркотичних або психотропних складових, отже його зовнішні ознаки є наслідком не стану алкогольного сп`яніння, а наслідком медикаментозного лікування;
- до матеріалів справи долучено клопотання ВСП, в якому служба підтвердила, що ОСОБА_1 на момент події не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Раздорожний Г.Ю. просить скасувати постанову суду та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Раздорожного Г.Ю.,які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
При розгляді зазначеного провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), як джерело права.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів судового провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316527 від 30.04.2025, в якому зазначені обставини адміністративного правопорушення, виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.04.2025, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та зафіксовано відмову водія від огляду;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, якою зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, із дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейським при первинному контакті з водієм на місці зупинки транспортного засобу та в результаті його візуального огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), при цьому водій ОСОБА_1 факт перебування у стані алкогольного сп`яніння заперечував, пояснивши (мовою оригіналу): «алкоголь не вживав, випив трошки, не водка, «гаражик», тільки зі служби прийшов, військослужбовець» (відеоdocument5247150812399955841).
Поліцейський після встановлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, а також у закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (відео document_5247150812399955850).
При цьому, працівником поліції водію ОСОБА_1 було роз`яснено що за наслідком відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згодом, водію ОСОБА_1 було оголошено протокол про адміністративне правопорушення, вручено його копію та повідомлено, що його відсторонено від керування транспортним засобом (відео document_5251668735743258309).
Будь-яких зауважень водій ОСОБА_1 щодо обставин зупинки транспортного засобу під його керуванням протокол не містить і такі на відео не зафіксовано, при цьому ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Вказаний факт також підтверджено відеоматеріалами, на яких, серед іншого, зафіксовано рух та зупинка транспортного засобу (відеоdocument_5247150812399955841).
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
Апеляційний суд не приймає до уваги зафіксовані на відеозаписі зауваження ОСОБА_1 про те, що на нього здійснювався тиск поліцейськими, з огляду на відсутність фіксації такого, водночас, з відео також вбачається, що на запитання поліцейського в чому ОСОБА_1 вбачає тиск з боку поліцейський, останній не зміг пояснити, лише вказавши на наявність у нього травми, отриманої внаслідок участі у бойових діях.
Наведене свідчить, що зафіксовані на відео твердження водія ОСОБА_1 щодо незаконності дій працівників поліції, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Водночас доводи апеляційної скарги про те, що від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся спростовані наявним в матеріалах справи та повторно дослідженим апеляційним судом відеозаписом події (відео document_5247150812399955850).
Також не спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини те, що ОСОБА_1 на час події приймав лікарські препарати, які не містять наркотичних або психотропних складових, отже його зовнішні ознаки є наслідком не стану алкогольного сп`яніння, а наслідком медикаментозного лікування, про що ОСОБА_1 поліцейським не повідомляв.
Втім, апеляційний суд зауважує, що ознаки алкогольного сп`яніння встановлюються поліцейськими шляхом візуального огляду, а їх підозра щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння була б спростована або підтверджена шляхом проведення огляду на стан відповідного сп`яніння у передбаченому законом порядку, проте, ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився. 
Також є голослівними твердження ОСОБА_1 про те, що до матеріалів справи долучено клопотання ВСП, в якому служба підтвердила, що він на момент події не перебував у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на відсутність такого клопотання в матеріалах справи.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення настає не за фактом керування останнім т/з в стані алкогольного сп`яніння, а саме за фактом відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В цьому контексті, надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, що ОСОБА_1 на момент події є військовослужбовцем, а отже згідно з приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП його огляд повинні були проводити посадові особи, уповноважені на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, а не працівники поліції, апеляційний суд зазначає наступне.
Стаття 266-1 КУпАП встановлює порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень вказаної норми військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до п. 3 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №32 12.01.2024 огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).
Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
За обставинами даної справи відомості щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби (перебування у відрядженні, виконання наказу, виконання державних обов`язків тощо) або ж прямування зі служби/на службу або повернення до місця служби за обставин, викладених у протоколі, не встановлені.
Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не було надано, в тому числі й під час складення протоколу щодо нього. 
Тож, на глибоке переконання апеляційного суду, підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП, не встановлено, тому доводи сторони захисту повністю спростовані в наведеній частині.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом 1-ої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , в той же час зауважує, що вказані обставини були підставою для поновлення останньому строку на подання апеляційної скарги.
Із цих причин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови місцевого суду, в тому числі, з огляду на те, що право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі відновлено в апеляційному суді, шляхом забезпечення його участі та участі його захисника в апеляційному розгляді справи.
Окрім того, апеляційний суд з глибокою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, водночас, звертає увагу на те, що закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив. 
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Раздорожного Г.Ю., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 26.08.2025,про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца