УХВАЛА
про відкриття провадження у справі

23 червня 2026 року 

м. Київ

справа №990/251/26
адміністративне провадження №П/990/251/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Єзерова А.А.,
суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І., Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 17-20 березня 2026 року №173/вс-26, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
20.06.2025 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії України, в якій просив: 
визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17-20 березня 2026 року №173/вс-26, яким ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною четвертої статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» та припинив участь у конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду;
зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України у спільному засіданні у пленарному складі повторно розглянути питання про відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 передбаченим законом критеріям для цілей кваліфікаційного оцінювання.
Позивач у позові також просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним судові витрати.
Одночасно у позові позивач просить визнати причини пропуску строку поважними і поновити строк на звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що на спільному засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Громадської ради міжнародних експертів 20.03.2026 було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17-20 березня 2026 року №173/вс-26, однак з повним текстом оскаржуваного рішення позивач ознайомився лише 01.06.2026, коли отримав це рішення у відповідь на його заяви від 26.03.2026 та 13.04.2026.
На підтвердження наведених обставин позивач надає до суду лист Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.05.2026 №36-3175/26, поштове повідомлення про відправлення та трекінг поштових відправлень. 
Перевіривши зміст позовної заяви разом із клопотанням про поновлення строку на подання позову, колегія суддів дійшла такого висновку.
У статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. 
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. 
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно з частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ встановлюється місячний строк. 
Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
У разі якщо особа не знала про допущене, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. 
Позивач у позові зазначає, що вступна та резолютивна частини оскаржуваного рішення були проголошені на спільному засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Громадської ради міжнародних експертів 20.03.2026, яке проводилося відкрито за участю позивача. Однак повний текст цього рішення опубліковано на офіційному вебсайті Комісії несвоєчасно, з повним текстом оскаржуваного рішення позивач ознайомився лише 01.06.2026, коли отримав це рішення у відповідь на його заяви від 26.03.2026 та 13.04.2026.
Відповідно, з моменту розміщення на офіційному вебсайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України оскаржуваного рішення позивач мав можливість ознайомитися з висновками, прийнятими Комісією за результатами його кваліфікаційного оцінювання. 
Основним аргументом, який покладено в основу підстав пропуску строку звернення до суду із цим позовом, зазначено факт обізнаності позивача з мотивами прийняття оскаржуваного рішення. 
Надіючи оцінку таким посиланням позивача, Суд вказує, що в питаннях застосування інституту строків в адміністративному процесі потрібно враховувати: момент настання події, з якої має починатися відлік процесуального строку оскарження її протиправності; правничу ситуацію, яка б дозволяла з`ясувати, чи знала особа, право якої порушене, або мала б знати (дізнатися) про ухвалення, зокрема, певного рішення, яке спонукає до активних дій, до поведінки, націленої на своєчасний вибір форми та способу виправлення й усунення шкідливої дії цього рішення, але свідомо нічого не робить або сподівається на виправлення помилки тим, хто її допустив; умови, за яких мають вчинятися активні дії, спрямовані на реалізацію права на оскарження дій, бездіяльності чи рішення того, хто діями, бездіяльністю чи певним рішенням порушив права, свободи чи зачепив інтереси особи, яка про це стверджує; крім того, особа повинна своєчасно звернутися за захистом порушеного права. 
Колегія суддів звертає увагу, що можливість учасника справи реалізувати своє право на подання позову/заяви має корелювати з обізнаністю цієї особи з мотивами прийняття відповідного рішення. Обізнаність з правовими підставами та мотивами прийняття рішення зумовлює виникнення в особи інтересу у зверненні до суду щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів у разі виявлення їх порушення та надалі дає змогу підготувати аргументовану позовну заяву. 
Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.02.2026 у справі №990/366/25, де Суд дійшов висновку, що об`єктивна можливість встановити факт порушення прав позивачки виникла лише після отримання повного тексту рішення, оскільки в день його ухвалення позивачка була ознайомлена лише з вступною та резолютивною частинами, без відома мотивів, покладених в основу рішення, що унеможливлювало його оскарження. Одночасно Велика Палата Верховного Суду врахувала, що позивачка звернулася до Комісії з відповідною заявою відповідно до вимог пункту 107 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженим рішенням Комісії 13.10.2016 №81/зп-16 (далі - Регламент, в редакції рішення ВККС від 19.10.2023 №119/зп-23, в межах строку, визначеного Регламентом для складання і оприлюднення рішення, у період, коли оскаржуване рішення ще не було оприлюднене на вебсайті відповідача і дійшла висновку, що це не свідчить про її пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних права, а, навпаки, підтверджує прагнення своєчасно ознайомитися з оскаржуваним рішенням Комісії. 
За обставинами цієї справи в день ухвалення оспорюваного рішення позивач був ознайомлений лише з вступною та резолютивною частинами рішення, без відома мотивів, покладених в основу цього рішення, що унеможливлювало його оскарження. Об`єктивна можливість встановити факт порушення прав позивача виникла лише після отримання повного тексту рішення 01.06.2026 або з моменту його опублікування на офіційному вебсайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
З матеріалів позову вбачається, що позивач звернувся до Комісії з відповідною заявою у межах строку, визначеного Регламентом для складання та оприлюднення рішення, у період, коли оскаржуване рішення ще не було оприлюднене на офіційному вебсайті Комісії, що не свідчить про його пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних прав, а навпаки, підтверджує прагнення своєчасно ознайомитися з оскаржуваним рішенням Комісії. 
Проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд дійшов висновку, що станом на дату відкриття провадження у справі такі є достатніми для поновлення строку звернення до суду з цим позовом як такого, що пропущений з поважних причин.
Проаналізувавши наведені позивачем доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з додержанням вимог статей 160-161 КАС України та підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства. Підстав для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження в адміністративній справі немає.
Справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження згідно частиною другою статті 266 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 266 КАС України адміністративна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Обставин, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, не встановлено. Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлено у статті 262 КАС України.
З огляду на положення частини другої статті 266 і частини п`ятої статті 262 КАС України, справа підлягає розгляду колегією суддів у складі п`яти суддів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на положення частини другої статті 266 і частини п`ятої статті 262 КАС України, справа підлягає розгляду колегією суддів у складі п`яти суддів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 80, 122, 160-164, 171, 262, 266 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 17-20 березня 2026 року №173/вс-26, зобов`язання у спільному засіданні у пленарному складі повторно розглянути питання про відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 передбаченим законом критеріям для цілей кваліфікаційного оцінювання.
2. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 17-20 березня 2026 року №173/вс-26, зобов`язання у спільному засіданні у пленарному складі повторно розглянути питання про відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 передбаченим законом критеріям для цілей кваліфікаційного оцінювання.
3. Справа розглядатиметься колегією у складі суддів Єзерова А.А. (головуючий), Коваленко Н.В., Рибачука А.І., Чиркіна С.М., Шарапи В.М. у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
4. Призначити справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 06.07.2026 о 12:00.
5. Судове засідання відбудеться у приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5.
6. Установити відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачеві.
7. Установити позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву подання до суду відповіді на відзив та пояснення, й документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив та пояснення, й доданих до них доказів відповідачеві.
8. Установити відповідачеві п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень проти відповіді на відзив і документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачеві/представникові позивача.
9. Повідомити учасників справи, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, пояснення та заперечення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.
10. Повідомити учасників справи, що письмові докази, які подаються до суду, повинні бути оформлені відповідно до вимог статті 94 КАС України, зокрема вони подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, а якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
11. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
12. Роз`яснити відповідачеві, що відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
13. Повідомити учасників справи, що інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: supreme.court.gov.ua.
14. Повідомити учасників справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
15. Повідомити учасникам справи, що застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених КАС України.
16. Копію цієї ухвали надіслати сторонам. Відповідачу надіслати також копію позовної заяви й додані до неї документи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності. Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині порушення правил підсудності подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий А.А. Єзеров

Судді Н.В. Коваленко

А.І. Рибачук

С.М. Чиркін

В.М. Шарапа