Провадження № 2/748/392/26	

Єдиний унікальний № 748/3884/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретаря  Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
26.11.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»:
1) заборгованість за Договором № 3913195 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.08.2023 р. станом на 24.04.2024 р. у розмірі 60 154,00 грн, яка складається з: 10 200,00 грн - заборгованість за кредитом, 49 954,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 20.08.2023 р. по 24.04.2024 р. (включно);
2) судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову зазначає, що 20.08.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3913195, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6 200,00 грн, строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми позики за кожен день користування.
15.08.2023 між відповідачем та первісним кредитором було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 3913195, згідно якого сума кредиту була збільшена до 10 200,00 грн.
В подальшому, 24.04.2024 р., на підставі договору відступлення прав вимоги № 24/04/24, ТОВ «Лінеура Україна» відступило таке право вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Оскільки після відступлення до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 останній не погасив існуючу заборгованість, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 154,00 грн., яка складається з: 10 200,00 грн заборгованість за кредитом, 49 954,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2% кожен день користування кредитом за період з 20.08.2023 р. по 24.04.2024 р. (включно), а також витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Разом з позовною заявою позивач надав клопотання, в якому просить витребувати у АТ «КБ «ПриватБанк» інформацію щодо емітування платіжної картки на ім`я ОСОБА_1 , надати виписку по відповідному картковому рахунку за визначені періоди, підтвердити факт зарахування коштів у сумі 10 200,00 грн 20.08.2023 року та повідомити, який фінансовий номер телефону був прив`язаний до цієї картки у зазначені проміжки часу.
Ухвалою судді від 27.11.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ «КБ «ПриватБанк» відносно ОСОБА_1 .
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Крім того, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення позивач не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином.
Отже, у разі, якщо судову повістку направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, враховуючи те, що судову повістку направлялося за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, то вважаю, що адресатка повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 р. по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б).
Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належною адресою та яка повернулася до суду в зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка направлялась за зареєстрованою адресою проживання відповідача, що також відображається у п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 641 ЦК України. Згідно цієї статті пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Судом встановлено, що 20.08.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» (торгова марка «Credit7») та відповідачем було укладено договір № 3913195 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 6 200,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Договір підписаний електронним підписом «C212» 20.08.2023 р. 15:18:37 ОСОБА_1 (а.с.15-24).
31.08.2023 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 3913195 від 20.08.2023 р., згідно якого сума кредиту була збільшена до 10 200,00 грн. Додаткову угоду підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «M309» 31.08.2023 р. 17:34:22 ОСОБА_1 (а.с.30-31).
Договір укладено шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач пройшов процедуру реєстрації, ідентифікації та верифікації особи, після чого акцептував умови договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його фінансовий номер телефону.
Згідно зі ст. ст. 205, 207 ЦК України та ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Факт укладення договору підтверджується електронним примірником договору, паспортом споживчого кредиту та даними ІТС.
Судом встановлено, що 20.08.2023 р. 15:20:12 кредитні кошти в сумі 6 200,00 грн (а.с.29) та 26.04.2024 р. кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн (а.с.36) були перераховані відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листами вих. № 3991-2604 від 26.04.2024 р. та вих. 3992-2604 від 26.04.2024 р. ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Таким чином первісний кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту.
Вищезазначене також підтверджене АТ «КБ «ПриватБанк», який на виконання ухвали суду надав наступну інформацію (а.с.86-89):
на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 );
номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за періоди з 20.08.2023 р. по 25.08.2023 р. та 31.08.2023 р. по 05.09.2023 р. фінансовий номер телефону НОМЕР_4 ;
згідно виписки за договором № б/н за період 20.08.2023 р. по 25.08.2023 р., встановлено, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 були зарахування коштів, а саме: 20.08.2023 р. на суму 6 200,00 грн та 31.08.2023 р. у розмірі 4 000,00 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та є обов`язковим для сторін.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно із розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 3913195 від 20.08.2023 р. станом на 24.04.2024 р. становить 60 154,00 грн, яка складається з: 10 200,00 грн заборгованість за кредитом, 49 954,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2 % кожен день користування кредитом за період з 20.08.2023 р. по 24.04.2024 р. (включно) (а.с.37-41 зворот).
24.04.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/24, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.54-58).
Відповідно до платіжної інструкції № 783 від 24.04.2024 р. ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» суму у розмірі 2 185 366,65 грн. Призначення платежу - «Згідно Договору факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024 р. без ПДВ» (а.с.61).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 р., встановлено, що позивач набув права вимоги за кредитним договором № 3913195 від 20.08.2023 р., укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 у розмірі 60 154,00 грн, яка складаєтьcя з: 10 200,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 49 954,00 грн - заборгованість по нарахованим процентам. Кількість днів прострочення - 223 днів. Дата кредитного договору 20.08.2023 р. Дата закінчення договору 04.08.2024 р. Термін на який отримано кредит - 349 днів. Сума кредиту - 10 200,00 грн. Розмір стандартної процентної ставки у % (в день) - 2 % (а.с.62).
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги. Реєстр боржників до договору факторингу підтверджує включення відповідача до переліку переданих вимог.
Нарахування процентів здійснювалось відповідно до умов договору. Штрафні санкції, пеня чи комісії не нараховувались.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.  На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем).
Як вбачається з п. 1 ч. 1 до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за укладеним з товариством кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, які позивач визначає у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми витрат позивачем надано суду: копії документів, що підтверджують повноваження представника Руденка К.В. (договір № 02/08/2024 про надання юридичної допомоги від 02.08.2024 р. (а.с.63-64), довіреність (а.с.65), свідоцтво (а.с.66)); копія акту приймання-передачі наданих послуг № 109 від 25.09.2025 р. (а.с.67); копія Витягу Реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 109 від 25.09.2025 р. (а.с.68), копія платіжної інструкції про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн з призначенням платежу «Згідно договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 р. по акту № 109 від 24.09.2025 р. без ПДВ» (а.с.69).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У зв`язку з тим, що визначений позивачем розмір не є співмірним із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, ціною позову. Суд приходить до висновку про необхідності зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а відтак з відповідача підлягає до стягнення сума витрат позивача на правничу допомогу у розмір 4 000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критеріям розумності та співмірності.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022 р. в справі № 1519/2-5034/11.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263-265, 279-282, 354 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ: 41915308, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором № 3913195 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20 серпня 2023 року станом на 24 квітня 2024 року у розмірі 60 154 (шістдесят тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, яка складається з:
заборгованість за кредитом - 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок;
заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 20 серпня 2023 року по 24 квітня 2024 року (включно) - 49 954 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя        В.О. Кухта