Справа № 509/2319/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.
при секретарі судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши в порядку окремого провадження у приміщенні суду цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,- 
ВСТАНОВИВ:
08.04.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй трудової книжки, оскільки вказане у неї ім`я не співпадає з її іменем, яке вказано у її паспорті. Заява обґрунтована тим, що у її свідоцтві про народження її ім`я ОСОБА_2 було написано російською мовою з використанням літери «и». Після того, як її було прийнято на роботу викладачем народних інструментів у Овідіопольській музичній школі, 16.02.1981 року заведено на неї трудову книжку НОМЕР_1 . Записи у цій книжці були здійснені російською мовою, а її ім`я було записане російською мовою як ОСОБА_2 з літерою «ь». При укладенні шлюбу вона дівоче прізвище ОСОБА_3 змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_4 , а її ім`я ОСОБА_2 у свідоцтві про укладення шлюбу було записане російською мовою з літерою «ь». У отриманому нею паспорті громадянина України її ім`я російською мовою було записане як ОСОБА_2 з літерою «и». Таким чином її ім`я записане у трудовій книжці не співпадало з її іменем записаним у свідоцтві про народження та у паспорті громадянина України. Вважає, що за правилами правопису російської мови використання імен ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є правильними. Після укладення шлюбу працівники музичної школи внесли виправлення у трудову книжку, а тому записи її імені у неї стали відповідати записам у свідоцтві про народження та у паспорті. Однак, після звернення до ПФУ із заявою про отримання пенсії у призначенні пенсії їй було відмовлено так як працівники ПФУ трудову книжку не визнали як таку, що належить заявниці, через невідповідність написання її імені у трудовій книжці імені, яке вказано у паспорті. З огляду на ці обставини заявниця просила визнати, що трудова книжка НОМЕР_1 дійсно належить їй - ОСОБА_1 ..
Представник ГУ ПФУ України в Одеській області пояснень не надав, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ПФУ в Одеській області.
Заявник ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника заявниці поступило клопотання про розгляд справи без їх участі, а за наслідками розгляду справи просив заяву задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.
Згідно ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За приписам п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті за заявою особи, яка повинна бути подане за місцем мешкання заявника. 
Заявниця, дівоче прізвище якої було ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її ім`я, згідно свідоцтва про народження, було записане російською мовою як ОСОБА_2 з використанням літери «и».
У дипломі НОМЕР_2 від 23.06.1982 р. про закінчення навчання заявниці у Одеському державному музичному училищі її ім`я було записано на українській та російській мовах, при цьому українською мовою воно було записане як ОСОБА_2 з літерою «і», а російською мовою як ОСОБА_2 , тобто з літерою «ь».
З трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що вона була заведена 16.02.1981 р. працівниками ОСОБА_5 дитячої музичної оскільки на підставі наказу №73 від 01.03.1981 року заявниця була прийнята на роботу вперше.
При цьому ім`я заявниці у трудової книжці було записано російською мовою як « ОСОБА_2 » з використанням літери «ь».
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 16.10.1982 року серії НОМЕР_3 дівоче прізвище заявниці було записане російською мовою як ОСОБА_3 , після укладення шлюбу було змінено на прізвище чоловіка – ОСОБА_6 , а її ім`я російською мовою було записане як ОСОБА_2 з використанням літери «ь».
Так як заявниця після укладення шлюбу змінила прізвище, то працівники школи на підставі свідоцтва про укладення шлюбу її прізвище « ОСОБА_3 » закреслили і записали її нове прізвище російською мовою « ОСОБА_6 ». Одночасно у її імені ОСОБА_2 літера «ь» була закреслена та виправлена на літеру «и».
Таким чином у трудову книжку ОСОБА_7 були внесені відповідні зміни, які привели до однакового читання її імені як у трудовій книжці так і у свідоцтві про народження.
Трудова книжка – це основний документ про трудову діяльність працівника, який підтверджує страж роботи її власника.
Порядок ведення трудових книжок регулюється Постановою КМ України від 27.04. 1993р № 01 «Про трудові книжки працівників» та Інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників», яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110.
За цими нормативними актами до трудової книжки вносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата народження працівника, відомості про його роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а у разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення відомостей у трудової книжки виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис
Таким чином, суд погоджується з позицією заявниці про те, що внесені у її трудову книжку зміни у написанні прізвища та імені здійснені правомірно та обгрунтовано.
20.11.2000 р. ОСОБА_1 у Овідіопольскому РВМ УМВС України в Одеській отримала паспорт громадянки України НОМЕР_4 , у якому її ім`я на українській мові було записане як ОСОБА_2 , тобто з літерою «і», а російською мовою як ОСОБА_2 , тобто з літерою «и», що відповідає написанню її імені у свідоцтві про народження.
Таким чином, ім`я заявниці, яке у різних документах було записано російською мовою як « ОСОБА_2 », стало узгоджуватися з свідоцтвом про народження, трудовою книжкою та паспортом, що підтверджує факт того, що трудова книжка дійсно належить - ОСОБА_1 .
З архівних довідок КУ ОСР «Об`єднаний трудовий архів» №355 від 19.11.2025 р.; №358 від 19.11.2025 р.; № 359 від 19.11.2025 р. та №360 від 19.11.2025 р. вбачається, що у період з 1981 по 1994 роки включно Овідіопольська ДМШ нараховувала заробітну плату ОСОБА_3 , а після укладення шлюбу ОСОБА_8 .
Ця обставина підтверджує, що у даному закладі у вказаний період працювала тільки одна особа, яка мала дівоче прізвище ОСОБА_3 , а після укладення шлюбу ОСОБА_4 , що додатково підтверджує, що трудова книжка НОМЕР_1 дійсно належала заявниці ОСОБА_1 .
З розписки-повідомлення №2638 від 22.10.2025 р. вбачається, що 22.10.2025 р. ОСОБА_9 звернулася із заявою до ГУ ПФ України в Одеській області для призначення їй пенсії
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №154750014203 від 29.10.2025 р. у призначенні пенсії було відмовлено заявниці, що підтверджено листом ГУ ПФУ в Одеській області №1500-0208-8/190405 від 20.11.2025 р. та рішенням ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №154750014203 від 29.10.2025 р.
ГУ ПФУ у Львівській області при визначенні трудового стажу ОСОБА_1 не врахували час її праці, яка зафіксована у трудової книжці НОМЕР_1 від 16.02.1981 р., оскільки її ім`я ОСОБА_2 у трудовій книжці, яке вперше було написане російською мовою не відповідало її імені ОСОБА_2 , яке було записане у її паспорті російською мовою.
Так як трудова книжка є правовстановлюючим документом, оскільки відповідно до записів, які містяться у ній визначається трудовий стаж і відбувається призначення пенсії, а за помилки допущені працівниками відділу кадрів працівник не повинен нести відповідальність, то суд погоджується з твердженням заявниці про те, що єдиною можливістю встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 є звернення до суду з цією заявою так як іншого способу встановити даний факт не існує.
Дослідивши у сукупності всі наявні у справі докази, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13 30, 43, 49, 84, 95, 175, 263, 267, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка була заведена 16 лютого 1981 року відділом кадрів Овідіопольської дитячої музичної школи на ім`я (російською мовою) -   ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.М. Панасенко