УХВАЛА

05 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/561/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Вронська Г.О.

розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І.

за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.02.2022 (суддя Моцьор В.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 (головуюча - Барсук М. А., судді: Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.) 

у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 

до 1. ОСОБА_1 ;
2. ОСОБА_2 ;
3. ОСОБА_3 ;
4. ОСОБА_4 ; 
5. ОСОБА_5 ;
6. ОСОБА_6 

про стягання шкоди в розмірі 434 526 950,08 грн

ВСТАНОВИВ:
1. У травні 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Позивач, Заявник) подав до Господарського суду Чернігівської області позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про солідарне стягнення 434 526 950,08 грн шкоди.
2. Позов обґрунтовано тим, що під час здійснення ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Демарк", Позивач виявив факти прийняття пов`язаними особами банку необґрунтованих рішень з кредитування юридичних - осіб, без додержання основних принципів кредитування, у тому числі перевірки кредитоспроможності позичальників та без перевірки наявності ліквідного забезпечення таких кредитів, за результатом яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій, які прямо протирічили інтересам Банку та його кредиторам, тим самим було завдано збитків на суму 434 526 950,08 грн.
3. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.02.2022 у задоволенні позову відмовлено.
4. 20.12.2022 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції у цій справі скасував та прийняв нове рішення про задоволення позовних вимог.
5. Постановою Верховного Суду від 12.12.2023 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 скасовано та справу № 927/561/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
6. Після нового розгляду Північний апеляційний господарський суд 24.02.2026 ухвалив постанову, якою рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.02.2022 змінив, виклавши його мотивувальну частину у редакції своєї постанови, а резолютивну частину рішення - залишив без змін.
7. 02.04.2026 Позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2026 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Кондратової І.Д. - головуючої, суддів - Вронської Г.О., Студенця В.І.
9. 22.04.2026 розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/329 у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г.О. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.
10. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2026 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Кондратова І.Д. - головуюча, судді - Баранець О.М., Студенець В.І.
11. 22.04.2026 Верховний Суд постановив ухвалу, якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача та призначив до розгляду в судовому засіданні на 26.05.2026.
12. 01.05.2026 Позивач подав до Верховного Суду заяву про відвід суддів Кондратової І. Д. та Студенця В. І. від розгляду цієї справи.
13. В обґрунтування поданої заяви Позивач зазначив, що:
- судді Студенець В. І. та Кондратова І. Д. є постійними учасниками судових колегій під час розгляду Верховним Судом матеріалів справ за позовними заявами Фонду;
- у цих суддів склалися певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин, які виникли між Фондом і відповідачами (посадовими особами ПАТ "Банк "Демарк"), що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому й об`єктивному розгляду цієї справи та суперечить статтям 7, 13, 14 ГПК України;
- судді Студенець В. І. та Кондратова І. Д. входили до складу колегій суддів, зокрема у справах № 910/9833/21, № 910/4149/21, № 910/12955/20, № 916/1489/22, № 904/3867/21, № 910/13722/22, № 910/10354/21, № 758/5941/20 у яких висловлювали свою незгоду з правовими позиціями колег, висловлюючись в окремих думках до постанов Верховного Суду, у яких задовольнялися позови Фонду або скасовувалися судові рішення, ухвалені на користь Фонду;
- у суддів Студенця В. І. та Кондратової І. Д. сформоване заздалегідь упереджене ставлення до позовів Фонду, що робить неможливим розгляд цієї справи неупередженим судом;
- наразі немає судового рішення, яке було би ухвалено вказаними суддями і у якому були б задоволені позови Фонду або залишені в силі рішення судів попередніх інстанцій про задоволення його вимог. Судді постійно заявляють окремі думки, не погоджуючись із рішеннями своїх колег про правильність і законність задоволення вимог Фонду;
- ці судді протидіють задоволенню позовних вимог Фонду, незважаючи на існування правових висновків Верховного Суду на користь Фонду (серед яких, постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду) у аналогічних справах, повністю ігноруючи їх.
Додатковою обставиною, яка може викликати у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості чи об`єктивності суддів Верховного Суду при подальшому розгляді цієї справи, є той факт, що Фонд 19.02.2026 подав до Вищої ради правосудця Дисциплінарну скаргу щодо суддів Верховного Суду Студенця В. І. та Кондратової І. Д. (єдиний унікальний номер справи 93/0/13-26 від 23.02.2026).
З огляду на зазначені обставини, Заявник вважає, що з метою забезпечення довіри учасників справи № 927/561/21 до судових рішень, наявна необхідність задоволення його заяви про відвід суддів Верховного Суду Кондратової І.Д. та Студенця В.І. від розгляду цієї справи з підстав відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України.
14. Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2026 заяву Позивача про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. від розгляду справи № 927/561/21 визнано необґрунтованою. Передано справу № 927/561/21 за касаційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. у цій справі.
15. 04 травня 2026 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду заяви про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. у справі № 927/561/21 у складі: Вронська Г.О. - головуюча.
16. Суд розглянув заяву про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. від розгляду справи № 927/561/21 та не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.
17. Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України. Відповідно до частин першої та другої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.
18. Правовою підставою для задоволення заяви про відвід Позивач зазначає пункт п`ятий частини першої статті 35 ГПК України, згідно з яким суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
19. Суд зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.
20. Таким чином, Скаржнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки, якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
21. Натомість, відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
22. Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
23. Виходячи з викладеного, Суд зазначає, що доводи Позивача щодо необхідності відводу судді саме з підстав незгоди з їх правовою позицією в іншій справі прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.
24. Таким чином, незгода Позивача із судовим рішенням, прийнятими суддями Кондратовою І.Д. та Студенцем В.І., у яких ними висловлено правову позицію, не може бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, доказів проявлення цими суддями саме необ`єктивності чи упередженості при ухваленні таких судових рішень на користь однієї із сторін. 
25. Стосовно наявності дисциплінарної скарги, поданої Фондом щодо суддів Студенця В. І. та Кондратової І.Д., то Суд виходить з того, що звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) передбачене законом з метою інформування Вищої ради правосуддя як органу, відповідального за формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, про відомі їм факти й обставини неналежної поведінки судді та є правом сторони. 
26. Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя.
27. Звертаючись до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою, особа відповідно до вимог частини другої статті 107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, та вказує фактичні дані (свідчення, докази), що, на її думку, підтверджують зазначені у дисциплінарній скарзі відомості.
28. Водночас написання та подання дисциплінарної скарги не є беззаперечними доказами наявності у діях судді (чи суддів) ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, адже особа лише на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, а тому не є і обставиною та/чи доказом особистої небезсторонності суддів Студенця В.І. та Кондратової І.Д. та/чи бути іншою обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів з підстав наведених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України.
29. Отже, подання учасником справи дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя щодо суддів Студенця В.І. та Кондратової І.Д. не свідчить про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість цих суддів та не є підставою для відводу відповідно до норм ГПК України.
30. Зважаючи на викладене, обставини, наведені у заяві про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. від розгляду справи № 927/561/21, жодним чином не свідчать про їх необ`єктивність чи упередженість, а всі доводи, що викладені у заяві про відвід, зводяться до незгоди Позивача із зазначеними ним судовими рішеннями в інших справах. Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі, й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді. Обґрунтованих обставин, які б підтверджували недотримання суддею об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності суду під час розгляду справи №927/561/21 Заявник не навів, а Верховний Суд не встановив, а тому у задоволенні заявленого відводу необхідно відмовити.
Керуючись статтями 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Кондратової І.Д. та Студенця В.І. у розгляді справи №927/561/21 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. Вронська