Дата документу  Справа № 332/305/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 332/305/26 Головуючий в 1 інстанції Завіновська А.П. 
Провадження № 33/807/820/26 Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року           м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 665,60 грн судового збору.
За постановою суду, 13.01.2026 о 10.15 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Скворцовій біля будинку № 1 в м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
2. Вимоги, наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Фещенко І.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає протиправною та незаконною. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що:
-суд не прийняв до уваги те, що працівник поліції діяв упереджено, оскільки повідомим про наявність ознак перебування особи у стані алкогольного сп`яніння після перевірки і встановлення відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння;
-після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейський був зобов`язаний доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, однак цього зроблено не було. Натомість працівником поліції було здійснене формальне документування події за спрощеним порядком: питання про проходження огляду – фіксування нібито відмови про проходження огляду – складення протоколу про адміністративне правопорушення;
- ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не розтлумачено зміст питань зрозумілою йому мовою, наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості усвідомлено реалізувати своє право на проходження огляду на стан сп`яніння чи відмову від нього;
-відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції не є безперервним та постійно переривається, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом по справі;
-судом першої інстанції було проігноровано те, що складання працівниками поліції направлення на проходження огляду на стан сп`яніння та акту про його проходження може свідчити про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також протиправне незабезпечення працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння;
-відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції здійснено не було, транспортний засіб залишався на місці, а його передача іншій особі або евакуація забезпечена не була. Тому відсутність відсторонення свідчить про те, що ознаки сп`яніння фактично були відсутні, а працівники поліції формально склали протокол.
3. Позиції сторін.
В засіданні апеляційного суду захисник Фещенко І.С. підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти її розгляду без участі ОСОБА_1 , просив скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
4. Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Фещенка І.С., на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши його доводи і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване, законне рішення.
Дослідивши встановлені місцевим судом обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами пункту 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 565465 від 13.01.2026 року, відповідно до якого 13.01.2026 року о 10-15 год. в м. Запоріжжі, по вул. Скворцова, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та у спеціалізованому медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовився (а.с. 3);
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким, при наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), огляд його на місці зупинки транспортного засобу не проводився, у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, що підтверджено відеозаписом БК №474553. Акт без заперечень підписаний ОСОБА_1 (а.с. 4);
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2026, згідно з яким у зв`язку виявленими ознаками алкогольного сп`яніння і відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням поліцейським спеціальних технічних засобів його було направлено для проходження медичного огляду у КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.5);
-рапорту працівника поліції від 13.01.2026, відповідно до якого 13.01.2026 о 10:15 год. під час фільтраційних заходів було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого під час спілкування виявлені ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі відмовився, складено протокол. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР, про повторність попереджений. Подія фіксувалася на БК 474553 (а.с. 6);
-відеозаписом події правопорушення, долученим до матеріалів справи на диску для лазерних систем зчитування, на якому зафіксовано встановлені судом фактичні обставини вчинення правопорушення. Зокрема, на відеозаписі відображено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення працівниками поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та його відмову від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому ОСОБА_1 прямо та однозначно заявив про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що узгоджується з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Також ОСОБА_1 ознайомлений із правами, передбаченими ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Що стосується доводів захисника щодо упереджених дій працівників поліції, у зв`язку із складанням відносно ОСОБА_1 протоколів за аналогічні правопорушення, слід зазначити наступне.
Саме Правила дорожнього руху відповідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3).
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортного засобу, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР).
З дослідженого відеозапису випливає, що початкова перевірка документів водія ОСОБА_1 відбувалась на блокпосту. Після спілкування з водієм в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим і було запропоновано пройти огляд.
При цьому, будь-яких об`єктивних даних про те, що перевірка ОСОБА_1 була безпідставною, або що працівники поліції діяли упереджено, матеріали справи не містять. 
Отже, твердження захисника про неправомірність дій працівників поліції не відповідають дійсності та є суб`єктивною оцінкою, тому не можуть розглядатись як підстави для скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження по справі.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому «Інструкція №1452/735»).
Відповідно до п.2 розділу Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції №1452/735 ознак було оголошено ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія. При цьому жоден із нормативних документів не надає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Апеляційний суд зважує на те, що на відеозаписі зафіксовано, що працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у зв`язку із встановленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (10 год. 20 хв.). Останній відмовився, після чого поліцейський запитав чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, на що чітко отримано також відмову (10 год. 20 хв.). Працівник поліції роз`яснив, що у випадку відмови від проходження огляду на місці і в медичному закладі буде складено адміністративний матеріал. Після цього працівник поліції роз`яснив права, на що ОСОБА_1 відповів, що права зрозумілі (10 год. 21 хв.). Далі працівник поліції склав протокол, ознайомив ОСОБА_1 з протоколом, останній поставив підпис про ознайомлення з правами, від пояснень та отримання копії протоколу відмовився. Поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з актом огляду на стан сп`яніння (11 год. 24 хв.). Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 від керування відсторонений, транспортний засіб запаркований без порушень ПДР, про повторність попереджений (11 год. 25 хв.).
Апеляційним судом встановлено, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою, зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови або нерозуміння мови та вимог працівника поліції. Крім того, ОСОБА_1 будь-яким чином не коментував вимоги працівника поліції, на всі запитання відповідав та уточнюючих на ставив, а після роз`яснення йому прав, передбачених ст..268 КУпАП, відповів, що права йому зрозумілі. 
Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.
Тому доводи апеляційної скарги про нероз`яснення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, незрозуміле викладення змісту поставлених питань та нероз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду, у зв`язку з чим апелянт нібито був позбавлений можливості усвідомлено реалізувати своє право на його проходження або відмову від нього, є безпідставними та повністю спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Поліцейським дотримано вимоги закону, який регламентує як процедуру проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу так і порядок направлення водія на огляд з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння, так і факт фіксування такої відмови (із застосуванням технічних засобів відеозапису).
При цьому, ОСОБА_1 достовірно були відомі наслідки відмови від проходження медичного огляду, а саме складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Твердження захисника про те, що після відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції були зобов`язані доставити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я є неспроможними, оскільки останній відмовився від проходження огляду, в тому числі і в закладі охорони здоров`я.
Разом з тим, відповідно до Інструкції № 1452/735 складання працівниками поліції направлення на проходження огляду на стан сп`яніння та акту про його проходження не може свідчити про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також протиправне незабезпечення працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння, а є виключно невід`ємною частиною процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Так, зафіксовані відеозаписами бодікамер поліцейських обставини, безумовно стосуються вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вищевказані відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагало від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Що стосується доводів про невідсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то сама по собі ця обставина не спростовує встановлених судом фактів керування ним транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у порядку, визначеному законом. Відтак зазначене не впливає на правильність висновків суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та не свідчить про необґрунтованість складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що працівники поліції у відповідності до вимог закону склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, дотримуючись вимог ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 та Інструкції №1452/735.
У підсумку, за встановлених у справі фактичних обставин суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для зміни або скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Натомість зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, адміністративне стягнення накладене судом в межах встановлених законом, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков