Унікальний номер справи 760/36451/25
Номер апеляційного провадження 33/824/2876/2026
Суддя суду першої інстанції Г. Л. Сергієнко 
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

04 червня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліії Національної поліції України, поданою представником Нестерович Аліною Сергіївною, на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року про притягнення 

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП невідомий, громадянки України, 
адреса місця проживання: 
АДРЕСА_1 

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, 

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП,  у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Так відповідно до протоколу про адміністративне правопурушення, 15.12.2025 р., о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 83, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Audi TT, д.н.з.  НОМЕР_1 , не врахувала безпечної швидкості, безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з службовим автомобілем Національної поліції RenaultDuster, д.н.з.  НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, ОСОБА_1 було порушено вимоги п.п. 2.3б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а відповідно, відсутній у її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Не погодившись із постановою судді Департамент патрульної поліції НПУ звернувся з апеляційною скаргою. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, не обгрунтованою, такою, що прийнята судом без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню.
Зауважує, що судом не надано правової оцінки діям ОСОБА_1 , внаслідок порушення останньою вимог ПДР України, що є причинно-наслідковим зв`язком з дорожньо-транспортною пригодою, що потягло за собою пошкодження транспортних засобів з заподіянням шкоди. 
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що в ПДР відсутня вимога пропуску оперативних автомобілів лише з лівої сторони руху. Так, ОСОБА_1 перед здійсненням перестроювання повинна була впевнитися у безпечності цього маневру, щоб не створити небезпеку іншим учасникам дорожнього руху. Проте, нею цього зроблено не було та в момент, коли автомобіль патрульної поліції здійснював випередження автомобіля ОСОБА_1 з правої сторони, вона не впевнилась в безпеці, почала перестроюватись в праву смугу, в результаті чого порушила ПДР та скоїла ДТП, про що свідчить характер пошкоджень транспортних засобів. 
Таким чином, Солом`янський районний суд у м. Києві, всупереч положень ст. 280 КУпАП, не встановив вину особи, відносно якої склдаено протокол про адміністративне правопорушення, не надав вірної оцінки діям ОСОБА_1 , не врахував причинно-наслідковий зв'язок між порушенням ОСОБА_1 ПДР та зіткненням автомобілів, тобто дорожньо-транспортною пригодою, а також не в повній мірі дослідив обставини події, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи та прийняття законного та обгрунтованого рішення.
Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року, яке обґрунтоване тим, що Департамент патрульної поліції в даній справі учасником не був, отже обов`язок щодо направлення даної постанови до Департаменту патрульної поліції у суду був відсутній. Про існування оскаржуваної постанови Департаменту патрульної поліції стало відомо лише 21.04.2026. На підставі викладеного просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції від 16 квітня 2026 року. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 16 квітня 2026 року.
Проте матеріали справи не містять доказів направлення та отримання Департаментом патрульної поліції копії постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.04.2026. 
З метою доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суддіСолом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026  пропущений Департаментом патрульної поліції з поважних причин.
Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.
За таких обставин, клопотання Департаменту патрульної поліції, подане представником Нестерович А.С., про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.  
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечила, постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року просила залишити без змін як законну та обгрунтовану. 
Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату перегляду справи Департамент патрульної поліції повідомлений належним чином, будь - яких заяв, клопотань до суду він Департаменту не надходило. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справуза відсутності представника Департамента патрульної поліції НПУ.
Переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278,280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251,252КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбаченуст. 124 КУпАП.
Відповідно до п.п. 1.1Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення в вину ОСОБА_1 ставиться порушення нею п.2.3. є), п.12.1, п.13.1 ПДР, що потягло за собою зіткнення автомобілів, їх пошкодження та заподіяння шкоди, тобто скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з п. 2.3 є ПДР України водій зобов`язаний не вчиняти дій, внаслідок якіх може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Переглядаючи справу в межах доводів поданої Департаментом патрульної поліції  апеляційної скарги суд дійшов висновку про наступне. 
Так, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 541387 від 15.12.2025, схема місця ДТП від 15.12.2025 року, в якій зазначено, що транспортні засоби отримали наступні пошкодження: AudiTT, д.н.з. НОМЕР_1 - переднє праве крило; Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 - заднє ліве крило.
Також, апеляційним судом досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 15.12.2025 ОСОБА_1 їхала по вул. Вацлава Гавела в лівій полосі зі швидкістю 20 км/год., за нею їхало ще одне цивільне авто, а за ним рухався автомобіль патрульної поіції з маячком без серени. Через дві хвилини такого руху, коли почула серену автомобіля патрульної служби, вона почала перестроюватися в праву смугу у вільне місце з метою надання дороги службовому автомобілю (на дорозі праворуч було припарковано багато автомобілів), після чого, зачепила правим крилом патрульний автомобіль, який несподіванно для неї з'явився праворуч, хоча пропускала вона його з лівої сторони.
З письмових пояснень ОСОБА_2 (водія службового автомобіля) вбачається, що останній рухався 15.12.2025 о 11 год. 50 хв. на автомобілі RenaultDuster, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Вацлава Гавела, 83 в крайній правій смузі при цьому автомобіль AudiTT, д.н.з. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля. 
За змістом ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішній переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд апеляційної інстанції вважає, що всупереч доводам апеляційної скарги, суддя першої інстанції, дослідивши пояснення ОСОБА_1 та інспекторів поліції Тунік Я.О., ОСОБА_2 , які не змогли пояснити, чому об`їжджали автомобіль під керуванням ОСОБА_1 з правої, а не з лівої сторони, схему місця ДТП щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розташування на дорозі та, приймаючи до уваги характер механічних пошкоджень цих транспортних засобів, правильно встановив, що у справі відсутні докази порушення ОСОБА_1 п.2.3. є), п.12.1, п.13.1 ПДР, що знаходилось би у причинно - наслідковому зв`язку з ДТП. 
Сам водій ОСОБА_2 пояснював суду, що ОСОБА_1 здійснювала перестроювання, тобто міняла напрямок руху з лівої смуги руху у праву і ОСОБА_1 даної обставини не спростовує, але вказані дії ОСОБА_1 не підпадають під вимоги п.2.3. є), п.12.1, п.13.1 ПДР.
Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона не порушувала п.2.3. є), п.12.1, п.13.1 ПДР.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування, у зв`язку з наявністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із посиланням судді першої інстанції в оскаржуваній постанові на відсутність самої події адміністтартвиного правопорушення, адже сама дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 15.12.2025 за участю автомобілів Audi TT, д.н.з.  НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та службовогоавтомобіляНаціональної поліції Renault Duster, д.н.з.  НОМЕР_2 мала місце, свідченням чого є досліджені судом докази, та пояснення учасників ДТП. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2026 року підлягає зміні, а саме підлягає виключенню з її резолютивної частини посилання суду на те, що провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. 
Висновок суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є вірним, тому в цій частині постанова скасуванню не підлягає, а підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково. 
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року змінити, виключивши з її резолютивної частини посилання суду на відсутніть події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
В іншій частині постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя  Л. Д. Поливач