Справа № 204/1497/26
Провадження № 2/204/2337/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 квітня 2026 року м. Дніпро
Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого – судді Чапали Г.В.,
за участю секретаря судового засідання – Азарян Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах представником – адвокатом Вербинською Мариною Олександрівною до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- 
ВСТАНОВИВ:
У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра за підсудністю з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява, відповідно до якої позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 630; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2025 року (з моменту подання позову), і до повноліття дитини.
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини було роз`єднано: у межах цивільної справи №175/13965/25 залишено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у той час як позовні вимоги про стягнення аліментів виділено в окреме провадження, справі присвоєно № 204/1497/26. 
Відповідно суд розглядає дану справу в межах позовних вимог про стягнення аліментів. 
В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.10.2021 року. Згідно з усною домовленістю між сторонами місце проживання дитини визначено разом із позивачем. Водночас відповідач грошові кошти на утримання дитини не сплачує. Позивач зазначає, що відповідно до встановленого прожиткового мінімуму з 01.01.2024 року для дитини віком до 6 років він становить 2 563 гривні, і забезпечити такий рівень утримання самостійно вона не має можливості. З огляду на те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімального розміру. Інформація щодо місця роботи відповідача позивачу на теперішній час невідома. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у зазначеному розмірі. 
26 лютого 2026 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення, представник позивача – адвокат Вербинська М.О. направляла до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судові засідання призначені на (13.03.2026; 27.04.2026) не з`явився, був повідомленим належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. 
Судом з`ясовано, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 26 червня 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис №630, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 червня 2021 року.
Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 13 березня 2026 року вищевказаний шлюб було розірвано. 
Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за актовим записом №1021.
Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю — позивачкою у справі, яка згідно з витягом з реєстру територіальної громади, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру, син знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає. 
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
інші обставини, що мають істотне значення.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини.
У той же час, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивач не надала жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість визначення саме такого розміру аліментів та необхідність їх стягнення у підвищеному розмірі. 
З урахуванням викладеного, та тієї обставини, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову та вважає справедливим та об`єктивним стягнення з відповідача у даній справі аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
При цьому суд вважає за необхідне відзначити, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не є незмінним, та може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась із позовом 27 серпня 2025 року. 
Беручи до уваги викладене, та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 серпня 2025 року, на користь матері ОСОБА_1 , та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 80, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 430 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП – НОМЕР_4 , місце зареєстрованого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП – НОМЕР_5 , місце зареєстрованого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Чечелівським районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2026 року.

Суддя