ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р.	Справа № 520/6746/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/6746/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому (з урахуванням уточненого позову) просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо призупинення рішення про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії на період з 01.02.2024 по 30.04.2024 та вимогу про повернення надмірно виплаченої субсидії за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 у сумі 3713,65грн.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області скасувати рішення про призупинення рішення про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.02.2024 по 30.04.2024, що викладене у листах ГУ ПФУ в Харківській області від 29.04.2025 №11943-10653/ Б-03/8-2000/25 та від 19.01.2026 №3707-50336/Б-04/8-2000/26;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області скасувати вимогу до ОСОБА_1 про повернення надмірно виплаченої житлової субсидії з 01.02.2024 по 30.04.2024, що викладена у листах ГУ ПФУ в Харківській області від 29.04.2025 №11943-10653/Б-03/8-2000/25 та листом від 19.01.2026 №3707-50336/Б-04/8-2000/26.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі № 520/6746/26 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо призупинення рішення про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії на період з 01.02.2024 по 30.04.2024 та вимогу про повернення надмірно виплаченої субсидії за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 в сумі 3713,65 грн.; зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області скасувати рішення про призупинення рішення про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.02.2024 по 30.04.2024, що викладене у листах ГУ ПФУ в Харківській області від 29.04.2025 №11943-10653/ Б-03/8-2000/25 та від 19.01.2026 №3707-50336/Б-04/8-2000/26.
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 у справі № 520/6746/26 щодо частини позовних вимог, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про тотожність спору у даній справі зі справою №520/24979/24 та безпідставно закрив провадження у справі в частині позовних вимог. Вказує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №520/24979/24 відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про призначення житлової субсидії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Після набрання цим рішенням законної сили позивач звертався як із заявою у порядку статті 383 КАС України, так і до органів державної виконавчої служби з метою поновлення своїх прав.
Зазначає, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі №520/24979/24 встановлено факт виконання відповідачем рішення суду від 26.11.2024 та вказано, що між сторонами виник новий спір, який не підлягає розгляду в порядку статті 383 КАС України. На думку апелянта, саме це свідчить про відсутність тотожності між спірними правовідносинами у даній справі та справі №520/24979/24.
Також апелянт зазначає, що предметом спору у даній справі є нові рішення відповідача щодо призупинення виплати житлової субсидії та вимоги про повернення надмірно виплачених коштів, прийняті після виконання рішення суду у справі №520/24979/24. Наголошує, що відповідач не надав позивачу копії рішень про призначення субсидії та про призупинення її виплати, чим порушив вимоги пункту 61 Положення №848 щодо обов`язку повідомлення заявника про прийняте рішення протягом трьох календарних днів. Зауважує, що позивач є особою з інвалідністю І групи та незрячою особою, а тому фактично був позбавлений можливості своєчасно ознайомитися з прийнятими відповідачем рішеннями.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024р. у справі № 520/24979/24 визнано протиправним дії та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 18 березня 2024 року №20001-53637038-2024-1 про відмову в призначенні позивачеві ОСОБА_1 житлової субсидії та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 лютого 2024 року про призначення житлової субсидії по сплаті житлово-комунальних послуг за місцем проживання ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі № 520/3450/25 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області № №20001-53637038-2024 від 30.07.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2024 про призначення житлової субсидії по сплаті житлово-комунальних послуг за його місцем проживання та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні суду. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі № 520/6906/25 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області №20001-53637038-2024-3 від 22.11.2024, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на опалювальний сезон з 01.10.2024 по 30.04.2025 на підставі заяви ОСОБА_1 від 12.11.2024.
Зі змісту позовної заяви у даній справі судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №520/24979/24 було відкрито виконавче провадження №79380551. У зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення представник позивача звертався до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України щодо визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності відповідача, вчинених на виконання вказаного судового рішення. За результатами розгляду відповідної заяви ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у задоволенні заяви відмовлено. При цьому позивач зазначав, що хоча відповідачем на виконання рішення суду у справі №520/24979/24 і було призначено житлову субсидію за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, водночас відповідачем прийнято рішення про призупинення її виплати.
Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо дій ГУ ПФУ в Харківській області стосовно призупинення рішення про призначення позивачу житлової субсидії та вимоги про повернення надмірно виплачених коштів фактично пов`язаний із виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №520/24979/24, яким відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач вже звертався до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України щодо визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності відповідача, вчинених на виконання судового рішення у справі №520/24979/24, а тому дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення та є тотожними спору, який виник під час виконання судового рішення у справі №520/24979/24. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, не можуть бути предметом окремого позову.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 238 КАС України.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, законодавець установив правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.
Наведеними вище нормами установлено імперативний обов`язок суду закрити провадження у справі у випадку встановлення, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Умовами за наявності яких можливе застосування вищевказаної підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження у справі); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за відсутності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть повторно заявляти в суді аналогічні позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Закриття провадження у справі у даному випадку можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає ініціюванню заінтересованій особі у звертатися до суду з позовом за захистом прав свобод та охоронюваних законом інтересів.
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю ідентичні за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Так, колегією суддів встановлено, що предметом спору у справі №520/24979/24 була правомірність рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 18.03.2024 №20001-53637038-2024-1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії та обов`язок відповідача повторно розглянути заяву позивача про її призначення.
Натомість у даній справі предметом оскарження є дії та рішення відповідача щодо призупинення виплати вже призначеної житлової субсидії за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, а також вимога про повернення надмірно виплачених коштів субсидії, які були прийняті відповідачем після виконання рішення суду у справі №520/24979/24 та за наслідками повторного розгляду заяви позивача.
Отже, спірні правовідносини у даній справі та у справі №520/24979/24 не є тотожними, оскільки відрізняються як предметом спору, так і фактичними обставинами, якими обґрунтовано заявлені позовні вимоги. 
При цьому оскаржувані у даній справі рішення та дії відповідача є самостійними актами індивідуальної дії, прийнятими після ухвалення та виконання судового рішення у справі №520/24979/24, а тому можуть бути предметом окремого судового оскарження в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі №520/24979/24 встановлено факт виконання відповідачем рішення суду від 26.11.2024 та зазначено про виникнення між сторонами нового спору, який не підлягає розгляду в порядку статті 383 КАС України. Наведене також свідчить про відсутність підстав вважати заявлені у цій справі вимоги тотожними спору, що виник у межах виконання судового рішення у справі №520/24979/24.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є помилковими, оскільки у даному випадку відсутня сукупність умов, необхідних для застосування вказаної норми, а саме тотожність предмета та підстав спору у цій справі та у справі №520/24979/24.
Також колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на пункт 1 частини першої статті 238 КАС України, яким передбачено закриття провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки спір у даній справі виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження рішень та дій останнього, прийнятих при реалізації владних управлінських функцій у сфері призначення та виплати житлової субсидії, а відтак є публічно-правовим спором, який підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.
Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог, щодо яких провадження у справі було закрито.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі № 520/6746/26 скасувати.
Справу № 520/6746/26 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду..
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 21.05.2026 року