Справа № 344/4915/26 
Провадження № 2/344/4165/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Домбровської Г.В.,
секретаря Катрич М.-Т.Т.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- 
В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач»), про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року. 
У позовній заяві зазначено, що 20.03.2024 року шлюб між сторонами було розірвано, від спільного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_2 , який на даний час проживає із матір`ю.
Як вказано у позовній заяві, Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 10.09.2024 року по теперішній час, оскільки сторонами в добровільному порядку узгодити порядок сплати аліментів не вдалося, у зв`язку із чим Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом.
Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.
Адвокатом Прудниковою Наталією Георгіївною, яка діє в інтересах ОСОБА_2 подано Відзив на позов, у якому зазначено, що Відповідач, усвідомлюючи в повній мірі свій обов`язок перед сином - утримувати його в обсязі, достатньому для його нормального всебічного розвитку, керуючись принципом відповідального батьківства - частково визнає позов, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у визначеній позивачкою частці від його доходу - 1/4 частина (25 %), проте вважає за доцільне і наполягає на стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У відзиві вказано, що ОСОБА_2 з 10.09.2024 р. перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (Військова частина НОМЕР_2 ), додатково зазначає, що відповідач часто приймає участь у бойових діях та має інші види грошового забезпечення - його дохід може бути більшим ніж вищезазначений. За таких умов, розмір аліментів при їхньому стягненні у формі 1/4 частини доходу відповідача, без встановлення обмеження 10 прожитковими мінімумами - буде перевищувати суму 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (на сьогодні - 35 120, 00 грн.), у зв`язку із чим Відповідач вважає, що такий розмір аліментів (без обмеження 10 прожитковими мінімуму) є завищеним і не відповідає критеріям необхідності, співмірності і пропорційності, розумності, у зв`язку із чим просив позов задовольнити частково.
В подальшому представником Відповідача подано заяву про розгляд справи без участі Відповідача та його представника.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, пояснення Відповідача у Відзиві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.03.2024 року у справі №344/24531/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1289 – розірвано.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки №171/219 від 20.01.2025 року виданою Військовою Частиною НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 10.09.2024 року по теперішній час.
Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи – сума доходу ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 1 кварталу 2025 року по 2 квартал 2026 року складає 1 630 605,49 грн. (В/Ч НОМЕР_2 ).
В позовній заяві Позивач посилається на те, що дитина на даний час проживає із матір`ю, та оскільки сторонами в добровільному порядку узгодити порядок сплати аліментів не вдалося, у зв`язку із чим Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом, у якому просить стягувати аліменти з Відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року.
Представником Відповідача у відзиві зазначено, що ОСОБА_2 з 10.09.2024 р. перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (Військова частина НОМЕР_2 ), додатково зазначає, що відповідач часто приймає участь у бойових діях та має інші види грошового забезпечення - його дохід може бути більшим ніж вищезазначений. За таких умов, розмір аліментів при їхньому стягненні у формі 1/4 частини доходу відповідача, без встановлення обмеження 10 прожитковими мінімумами - буде перевищувати суму 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (на сьогодні - 35 120, 00 грн.), у зв`язку із чим Відповідач вважає, що такий розмір аліментів (без обмеження 10 прожитковими мінімуму) є завищеним і не відповідає критеріям необхідності, співмірності і пропорційності, розумності, у зв`язку із чим просив позов задовольнити частково.
Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).
Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.
Як зазначила в позовній заяві Позивач, дитина на даний час проживає із матір`ю, та оскільки сторонами в добровільному порядку узгодити порядок сплати аліментів не вдалося, у зв`язку із чим Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом, у якому просить стягувати аліменти з Відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду стягнення аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.
Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від доходу.
Представником Відповідача у відзиві зазначено, що Відповідач, усвідомлюючи в повній мірі свій обов`язок перед сином - утримувати його в обсязі, достатньому для його нормального всебічного розвитку, керуючись принципом відповідального батьківства - частково визнає позов, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у визначеній позивачкою частці від його доходу - 1/4 частина (25 %), проте вважає за доцільне і наполягає на стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд звертає увагу, що 5 ст. 183 СК України, передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Відповідач просить встановити обмеження у стягненні з нього аліментів у визначеній позивачкою частці від його доходу - 1/4 частина (25 %) - не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, проте дані доводи Відповідача суперечать правовим нормам Сімейного Кодексу України, оскільки такі обмеження не передбачені Законом у порядку розгляду справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в позовному провадженні, проте Суд звертає увагу, що Відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів.
Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно».
Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дітей, а також відповідає обов`язку батька на утримання дітей.
При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина проживає разом з Позивачем.
Визначений Судом розмір аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) платника аліментів на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття за висновком Суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дитини, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин Відповідача.
На момент розгляду справи в суді відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», Установити з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:
дітей віком до 6 років - 2817 гривні;
дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень;
Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року. 
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Тому з відповідача слід стягнути 1 331,20 грн. судового збору в дохід держави.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 174, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- задовольнити.
2. Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з доходу від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2026 року.
3. Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено і підписано 27.04.2026 року.
Суддя Домбровська Г.В.