ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 червня 2026 року	Справа №640/35117/21 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу №640/35117/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, в якій просить:
- стягнути на його користь з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 431 008,20 грн.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 826/20160/14 за позовом до Офісу Генерального прокурора позивача поновлено на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури. У рішенні було зазначено про негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді. Наказом Генерального прокурора від 12.10.2021 року №1470ц позивача було поновлено на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України з 02.12.2014 року, що свідчить про несвоєчасне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020 року у справі № 826/20160/14 про поновлення позивача на посаді. Водночас, з наказом про поновлення його на роботі позивач був ознайомлений 25.10.2021 року, отримавши копію наказу засобами поштового зв`язку. Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 826/20160/14 не було виконано відповідачем протягом періоду з 22.12.2021 року по 26.10.2021 року (210 робочих днів). Згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року у справі №826/20160/14 середньоденний заробіток позивача під час вимушеного прогулу в у період з 06.09.2017 року по 21.12.2020 року становить 2052,42 грн. Отже, середній заробіток за час невиконання відповідачем рішення суду про поновлення на посаді у період з 22.12.2020 року по 25.10.2021 року становить 431008,20 грн (2052,42 грн * 210 днів).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №640/35117/21. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
31.01.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Офісу Генерального прокурора в якому зазначено, що частиною 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1992 року №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження заробітної плати обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 10 Порядку №100 (в редакції чинній на момент звільнення позивача з посади) передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. 12 грудня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100» (далі - Постанова №1213), якою пункт 10 Порядку виключено. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у пункті 37 постанови від 04.11.2021 року у справі №640/537/20 зазначив, що «Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1213 із Порядку №100 виключено пункт 10, на який покладається позивач, доводячи помилковість розрахованої судами попередніх суми середнього заробітку за час вимушено прогулу. Зазначена постанова Уряду набрала чинності 12 грудня 2020 року, тож на дату постановлення рішення суду першої інстанції в цій справі (про поновлення на посаді) не було нормативних підстав для визначення коефіцієнта підвищення при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як такого вимагає позивач. Принагідно додамо, що за змістом частини другої статті 235 КЗпП України рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік) суд ухвалює саме при винесенні рішення про поновлення на роботі. Звідси можемо стверджувати, що в цьому контексті стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу потрібно розглядати не як самостійні позовні вимоги, а як «похідну» додаткову складову ефективного захисту порушеного права у разі незаконного звільнення. Іншими словами, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу тут не є тим питанням, з приводу якого виникли спірні правовідносини, а тому застосування Порядку №100 в цьому випадку не передбачає застосування тієї його редакції, яка була чинною та час виникнення спору». Порядок №100 не містить жодних положень щодо можливості розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням майбутнього підвищення заробітної плати за відповідною посадою, з якої було звільнено працівника, а передбачає здійснення відповідного розрахунку виключно з урахуванням розміру заробітної плати за два місяці, що передували звільненню. А тому, позивачем безпідставно розраховано заробітну плату із застосуванням розміру середньоденної заробітної плати, вказаної у постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року у справі №826/20160/14, оскільки на момент прийняття зазначеної постанови пункт 10 Порядку №100 виключено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100». Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 становить 594,15 грн відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 08.05.2020 року №21-709зп, як правильно визначено Окружним адміністративним окружним судом міста Києва у рішенні від 21.12.2020 року у справі №826/20160/24, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора.
13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” (далі Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року, відповідно до ст. 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа №640/35117/21 передана на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
29 січня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №640/35117/21 розподілена судді Тулянцевій І.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/35117/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Разом з тим встановлено позивачу та відповідачу 15-ти денний строк для подання письмових пояснень, у яких відобразити актуальну інформацію по справі щодо предмета позову, з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
13.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника Офісу Генерального прокурора - Кожушка Віктора Едуардовича про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, разом з тим надійшла заява про залишення позовної заяви по справі №640/35117/21 без розгляду на підставі ч.3 ст. 123 та п.8 ч.1 ст. 240 КА України, у зв`язку з тим, що право на звернення до суду з позовом у позивача виникло з часу видання наказу про поновлення його на посаді, а саме 12.10.2021 року, що свідчить про порушення строків звернення до суду передбаченими ч.5 ст. 122 КАС України у місячний строк
Також, 13.03.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Офісу Генерального прокурора, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 826/20160/14 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 01.12.2014 № 2720к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 888 254,25 грн. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 змінено. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 900 137,25 грн. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 внесено виправлення до резолютивної частини короткого тексту та повного тексту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021, шляхом заміни буквенно-числового виразу з «900 137,25 грн» на «2 195 269,18 грн». Як слідує із наведених норм законодавства, процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитись на посаді та працювати, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі. Вивченням матеріалів особової справи ОСОБА_1 та інших документів, наявних у Департаменті кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора, встановлено, що позивач 03.08.2021 звернувся із заявою про добровільне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 в частині поновлення його на посаді в Генеральній прокуратурі України. Департаментом кадрової роботи та державної служби надано відповідь 10.08.2021 № 07-8055вих-21 про те, що питання поновлення його на посаді перебуває на розгляді у керівництва Офісу Генерального прокурора. Також необхідно зазначити, що позивач не скористався правом звернення до органів державної виконавчої служби, не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відмову роботодавця виконувати рішення суду та його умислу, спрямованого на такі дії чи бездіяльність. На виконання вказаних судових рішень, постановлених у цій справі, наказом Генерального прокурора від 12.10.2021 № 1470ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України з 02.12.2014. З огляду на викладене, порушень вимог статті 236 КЗпП України з боку Офісу Генерального прокурора не вбачається, а відтак відсутні підстави для стягнення на його користь з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 431 008,20 грн. Окрім цього зазначено, що наказом Генерального прокурора від 19.01.2023 № 26ц на підставі рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України від 11.01.2023 № 3 ОСОБА_1 звільнений з посади та органів прокуратури. Щодо розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №826/20160/14 за період з 22.12.2020 по 26.10.2021 відповідач зазначає наступне. Абзацом четвертим пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1992 № 100 (далі – Порядок № 100) передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Доводи ОСОБА_1 у позовній заяві про те, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року у справі № 826/20160/14 на підставі довідки Офісу Генерального прокурора встановлено, що середньоденний заробіток прокурора ОСОБА_2 за останні два місяці роботи становив – 2052,42 грн. - є безпідставним, оскільки у зазначеній постанові суду вказано, що: «Згідно довідки Генеральної прокуратури від 08.05.2020 № 21-709зп середньомісячний заробіток ОСОБА_1 становив 12774,23грн., середньоденний 594,15грн. В той же час, на момент ухвалення рішення Окружним адміністративним судом міста Києва від 21.12.2020, так і на момент прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 13.04.2021 у справі № 826/20160/14 пункт 10 Порядку № 100 виключено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» (набрала чинності 12.12.2020), що унеможливлює поширення вказаної норми на правовідносини, які виникли після втрати ним чинності. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 становить 594,15 грн відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 08.05.2020 № 21-709зп, як правильно визначено Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 21.12.2020 № 826/20160/14, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора. Отже, сума середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 826/20160/14 за період з 22.12.2020 по 11.10.2021 включно становила б 118 830,00 грн (594,15 грн х 200 робочих днів). З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення позовної заяви. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 року клопотання представника Офісу Генерального прокурора – Кожушка Віктора Едуардовича про вихід із спрощеного провадження в адміністративній справі №640/35117/21 задоволено та перейдено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 14 квітня 2025 року о 10:00 год.
31 березня 2025 року засобами поштового зв`язку надійшла низька документів від ОСОБА_1 , а саме: клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив Офісу Генерального прокурора, в якій останнім було підтримано власну правову позицію, викладену у позовній заяві, а також зазначено, що позивач не погоджується з наведеними відповідачем запереченнями на позов, зазначивши, що середньоденний розрахунок суми втраченого заробітку у розмірі 594,15 грн. відповідача є хибним, так як у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 826/20160/14 було вирішено питання щодо розміру середньоденного заробітку прокурора у період з 06.09.2017 року по 21.12.2020 року у розмірі 2052,42 грн. Разом з тим позивач просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з огляду на те, що відповідач не надав доказів того, що позивач був ознайомлений із наказом про поновлення на роботі 12.10.2021 року та розпочав виконання роботи. З огляду на вищевикладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У підготовчому судовому засіданні від 14.04.2025 року за участі представника Офісу Генерального прокурора – Арамашової І.М. судом відкладено судове засідання до 28.04.2025 року до 10:00 год, у зв`язку з неявкою позивача.
01 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку від позивача – ОСОБА_1 надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
09 травня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від позивача – ОСОБА_1 про проведення підготовчого засідання без його участі.
Ухвалою суду від 12.05.2025 року заяву позивача – ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Забезпечено участь позивача – ОСОБА_1 у судовому засіданні 12 травня 2025 року о 10:00 год. та наступних судових засіданнях, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №640/35117/21.
14 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача – ОСОБА_1 про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.
У судовому засіданні від 26.05.2025 року за участі представника Офісу Генерального прокурора – Арамашової І.М. судом було розглянуто клопотання позивача про витребування доказів та оголошено перерву в підготовному засіданні до 09.06.2025 року до 10:00 год.
Ухвалою суду від 26.05.2026 року клопотання позивача щодо витребування доказів по справі задоволено частково. Витребувано у Офісу Генерального прокурора копію наказу від 12.20.2021 року №1470ц про поновлення на посаді ОСОБА_1 з відміткою про ознайомлення з ним позивача та копію табелю обліку робочого часу за жовтень 2021 року щодо ОСОБА_1 . Зазначено, що витребувані судом документи необхідно надати до суду у строк до 05.06.2025 року.
09.06.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Офісу Генерального прокурора надійшли документи витребувані судом в ухвалі від 26.05.2025 року.
У судовому засіданні від 09.06.2025 року за участі представника Офісу Генерального прокурора – Путненко Н.К. судом розглянуто клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у зв`язку з несплатою позивачем судового збору. 
Ухвалою суду від 09.06.2025 року у задоволенні клопотання представника Офісу Генерального прокурора про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду в адміністративній справі № 640/35117/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Ухвалою суду від 09.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху після відкриття провадження та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 4310,08 грн.
23.06.2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача – ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 09.06.2025 року про залишення позовної заяви без руху після відкриття надійшла квитанція про сплату судового збору в розмірі 4310,08 грн.
Ухвалою суду від 25.06.2025 року продовжено розгляд адміністративної справи №640/35117/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Підготовче засідання призначено на 21.07.2025 року о 14:00 год.
У судовому засіданні від 31.07.2025 року за участі представника Офісу Генерального прокурора – Арамашової І.М. судом було розглянуто питання про закриття підготовчого провадження. 
Ухвалою суду від 31.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу №640/35117/21 до судового розгляду по суті на 08 вересня 2025 року о 13:00 год.
22.09.2025 року до суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання від позивача – ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою суду від 06.10.2025 року витребувано у Головного управління ДПС у м.Києві засвідчену належним чином копію додатку 4ДФ «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску чи сум нарахованого/виплаченого доходу, в якому відображено дохід ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 22.12.2020 року по 26.10.2021 року. Разом з тим встановлено строк для надання до суду витребуваних документів протягом 5 днів з дня отримання ухвали.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року повторно витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві засвідчену належним чином копію додатку 4ДФ “Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору” до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску чи сум нарахованого/виплаченого доходу, в якому відображено дохід ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 22.12.2020 року по 26.10.2021 року.
Ухвалою суду від 14.05.2026 року повторно витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві засвідчену належним чином копію додатку 4ДФ “Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору” до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску чи сум нарахованого/виплаченого доходу, в якому відображено дохід ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 22.12.2020 року по 26.10.2021 року.
27.05.2026 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов лист від Головного управління ДПС у м. Києві на виконання ухвали суду від 14.05.2026 року.
У судовому засіданні від 08.06.2026 року позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник Офісу Генерального прокурора проти задоволення позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 227 КАС України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Судове засідання для проголошення судового рішення було призначено на 22.06.2026 року о 15:00 год.

Згідно довідки № 1145 від 22.06.2026 року, складеною секретарем судового засідання Підгорною К.А., у зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога» судове засідання знято з розгляду, а рішення ухвалено за відсутності сторін в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Рішенням Окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі №826/20160/14 позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 2720к від 01.12.2014 р. про звільнення радника юстиції ОСОБА_1 із займаної посади у зв`язку із припиненням трудового договору відповідно до ст. 36 ч. 1 п. 7-2 КЗпП України. Поновлено радника юстиції ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 888 254,25 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року змінено, викладено абзац 4 та 6 резолютивної частини в наступній редакції: Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 900137,25 грн. (дев`ятсот тисяч сто тридцять сім гривень двадцять п`ять копійок). Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 12774,23 грн. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року залишено без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 року внесено виправлення до резолютивної частини короткого тексту та повного тексту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, шляхом заміни буквенно-числового виразу з 900137,25 грн. (дев`ятсот тисяч сто тридцять сім гривень двадцять п`ять копійок) на - 2195269,18 грн. (два мільйони сто дев`яносто п`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень вісімнадцять копійок).
Наказом Генерального прокурора від 12.10.2021 за №1470ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України з 02 грудня 2014 року.
Матеріалами справи підтверджено, що копія наказу Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2021 року № 1470ц, була направлена відповідачем на адресу місця проживання позивача засобами поштового зв`язку.
Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи підтверджено, що ОСОБА_1 отримав копію наказу Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2021 року № 1470ц про поновлення його на посаді – 25 жовтня 2021 року.
Згідно з Табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2021 року Відділу представництва при виконанні судових рішень Офісу генерального прокурора, ОСОБА_1 вважався таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 12.10.2021 року. Саме з 12.10.2010.2021 року позивачу нараховувалась заробітна плата за посадою - прокурор відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури. 
Вважаючи свої права порушеними внаслідок затримки відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі №826/20160/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України з 02 грудня 2014 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 129-1 Конституції України, визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судове рішення є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
За змістом ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набуло законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч. 3ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.
За змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У ч. 8 ст. 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Згідно зі ст. 236 КЗпП України (оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника), у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.
Так, як зазначалось судом, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі №826/20160/14 позивача поновлено на посаді прокурора відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України, з 02 грудня 2014 року.
Аналіз статей 235, 236 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає одразу після проголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде в подальшому це рішення суду оскаржуватися та результатів його оскарження в апеляційному чи касаційному порядках.
Імперативними приписами ч.8 статті 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 статті 371 КАС України визначено, що прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.
Суд акцентує увагу, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.
Суд також звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 460/600/22, відповідно до яких приписи ч.8 ст. 235 КЗпП України і приписи п 3 ч.1 ст. 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню і цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи не звернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.
Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.
За змістом норм статті 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 в справі №760/9521/15-ц і суд не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції у справі, що розглядається.
У постанові від 23.06.2015 у справі №21-63а15 Верховний Суд України вказав, що «…Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі…».
«…Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.
При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 Постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу».
Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №140/3020/19 вказав: «…невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи звільненого працівника, а тому Верховним Судом відхиляються доводи касаційної скарги про безпідставність вимог позивача через затримку виконання судового рішення з незалежних від відповідача причин, в тому числі бездіяльності самого позивача».
Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 в справі №140/3020/19 до вимушеного прогулу прирівнюється затримка виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100(далі - Порядок №100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
За приписами абз. 3 п. 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абз. п. 4 цього Порядку.
Згідно з п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
У відповідності до п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №809/4462/15.
Крім того, суд зазначає, що Закон пов`язує право на отримання відповідних сум із фактом самої затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яка настає на день, наступний після ухвалення рішення про поновлення на роботі.
Як встановлено матеріалами справи, наказ № 1470 ц про поновлення позивача на посаді був винесений 12.10.2021 року. 
Строк вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в Офісі Генерального прокурора, слід починати рахувати з 22.12.2020 року (наступний день після винесення рішення у справі №826/20160/14) по 11.10.2021 року (день, що передує винесенню наказу про поновлення на посаді №1470ц від 12.10.2021 року), що становить 200 робочих днів.
Та обставина, що позивач був ознайомлений із наказом №1470ц від 12.10.2021 року про поновлення його на посаді тільки 25.10.2021 року, не свідчить про те, що рішення суду по справі № 640/35117/21 не було виконано саме 12.10.2021 року. 
Що стосується розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує висновки Шостого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 13.04.20221 року по справі № 826/20160/14, та зазначає наступне.
Так, судом при розгляді справи № 826/20160/14 було встановлено, що згідно з довідкою Офіса Генерального прокурора від 08.05.2020 №21-709зп, середньомісячний заробіток позивача на момент звільнення з посади (01.12.2014 р.) складає 12774,23 грн., середньоденна заробітна плата за два місяці до звільнення складає 594,15 грн.
У зв`язку із підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», та від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу прокурора відділу середньоденна заробітна плата складає 2054,42 грн. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді за період з 22.12.2020 року по 11.10.2021 року становить 410884,00 грн (2054,42 грн х 200 робочих днів).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого 9перерахованого) податку та військового збору за період з грудня 2020 по жовтень 2021 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не отримував будь – яку заробітну плату, за виключенням виплаченої Офісом Генерального прокурора заробітної плати за час вимушеного прогулу на виконання рішення суду по справі № 826/20160/14. 
Суд також зазначає, що не погоджується з твердженням відповідача з приводу того, що середньоденний заробіток для розрахунку суми вимушеного прогулу за період невиконання рішення суду з 22.12.2020 року по 11.10.2021 року, повинен бути визначений у розмірі 594,15 грн (обрахований згідно з довідкою Офіса Генерального прокурора від 08.05.2020 №21-709зп), без застосування коефіцієнтів підвищення, встановлених Постановою № 100, виходячи з наступного.
Так, як було зазначено раніше, середній заробіток працівника, відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці, визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
За змістом пункту 10 Порядку № 100 (чинної на момент звільнення позивача з посади) обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100», яка набрала чинності 12 грудня 2020 року, у Порядку № 100 виключено пункт 10.
Отже, з 12 грудня 2020 року правові підстави для застосування коефіцієнта підвищення відсутні.
Суд зазначає, що оскільки предметом спору по даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 22.12.2020 року по 11.10.2021, тобто за період, коли пункт 10 Порядку № 100 було виключено, для розрахунку середньоденного заробітку позивача не було застосовано будь – яких коефіцієнтів підвищення (порівняно із визначеною сумою за рішенням суду у справі № 826/20160/14), у зв`язку із чим, доводи відповідача про необхідність застосування показника середньоденної заробітної плати у сумі 594,15 грн. для проведення розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу, не грунтуються на нормах діючого законодавства.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9,77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткове задоволення позовної заяви.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ч.3 ст. 139 К Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15; ЄДРПОУ 00034051) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15; ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 410884,00 грн. (чотириста десять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок). 
У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15; ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2155,04 грн (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять гривень 04 коп).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева