15.04.2026 Справа № 932/8855/25
Номер провадження 2/932/2948/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року         м. Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді     Леміщенко О.О., 
за участю:
секретаря судового засідання   Маншиліна Д.С.,
представника позивача      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Міністерства оборони України, до ОСОБА_3 про визнання шлюбних відносин припиненими,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , 20 липня 2025 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до за ОСОБА_3 , , за участю третьої особи – Міністерства оборони України, про визнання шлюбних відносин припиненими.
23 квітня 2025 року позивач ОСОБА_2 отримала сповіщення за №156 про те, що 19 квітня 2025 року її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання військових обов`язків, захищаючи волю та незалежність України, загинув у бою в районі населеного пункту Лозова Ізюмського району Харківської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 похований на кладовище с. Підгірне Бессарабської громади Болградського району Одеської області. Дружина померлого – відповідач ОСОБА_3 не брала участі в організації поховання, не була присутня на похованні, хоча була сповіщена про трагічну подію по телефону, не надала будь-якої матеріальної допомоги, чи моральної підтримки членам родини померлого. На прохання відповідачки їй було надіслано копію свідоцтва про смерть, після чого остання заблокувала зв`язок та припинила будь-яке спілкування із родиною померлого. Такі дії відповідачки прямо свідчать про відсутність поваги до померлого, членів його родини, та підтверджують факт, що шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були припиненими ще задовго до трагічної події, і подружжя не можливо вважати сім`єю. ОСОБА_2 зазначає, що її син ОСОБА_4 був відкритою людиною, підтримував теплі стосунки із нею та своїми рідними сестрами; завжди ділився своїм особистим життям та життєвими труднощами, які виникали. У жовтні 2024 року ОСОБА_4 став проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до місця несення служби. 31 грудня 2024 року позивачка разом із донькою ОСОБА_5 приїхала на квартиру сина. Саме там позивачка познайомилась із дівчиною на ім`я ОСОБА_6 , з якою син прийняв рішення одружитися. Так, 02 січня 2025 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , був укладений шлюб, який зареєстрований Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №03. Позивачці відомо, що померлий із відповідачкою познайомився на сайті знайомств, що проживала вона з бабцею в м. Костянтинівка Донецької області, з батьками відносин не підтримувала, офіційно не працювала. У присутності позивачки між подружжям не було порозуміння, в черговій суперечці ОСОБА_8 побажала ОСОБА_9 смерті. Таке ставлення відповідачки до сина обурювало позивачку, і тому 05 січня 2025 року вона повернулась до дому. Через короткий проміжок часу, зі слів сина позивачці стало відомо, що відповідачка виїхала за місцем свого постійного проживання у Донецьку область і більш не поверталась на квартиру в м. Харків. Приблизно після 20 січня 2025 року під час чергової телефонної розмови, син повідомив, що помилився, прийнявши необмірковане рішення одружитись і після виконання бойового завдання має намір подати заяву на розлучення. Як відомо позивачці, 27 лютого 2025 року, син звернувся до адвокатського об`єднання «АКТУМ» із зверненням про надання правничої допомоги із складання позовної заяви про розірвання шлюбу. Таким чином, починаючи з 27 лютого 2025 року необхідно вважати, що шлюбні відносини як чоловіка та жінки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є припиненими. Позивач просить визнати шлюбні відносини між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припиненими починаючи з 27 лютого 2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2025 року позовну заяву передано в провадження судді Леміщенко О.О.
Ухвалою від 04 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 12 вересня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , витребувано з АО «Актум» інформацію про підтвердження звернення ОСОБА_4 до ОА «Актум» про надання правничої допомоги із складанням позовної заяви про розірвання шлюбу чи надання консультації з сімейних питань (звернення №5787676 від 27 лютого 2025 року; витребувано з Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України копію актового запису про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 №03 від 02 січня 2025 року.
Ухвалою від 06 жовтня 2025 року було задоволено клопотання представник позивача та витребувано з Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 №03 від 02 січня 2025 року.
11 грудня 2025 року на запит суду з Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №03 від 02 січня 2025 року.
Ухвалою від 12 грудня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
18 лютого 2026 року від АО «Актум» отримано відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, в якій зазначено про неможливість надання запитуваної інформації щодо звернення ОСОБА_4 за правничою допомогою з посиланням на адвокатську таємницю.
На підставі ухвали від 26 лютого 2026 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було здійснено повернення суду до стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 12 березня 2026 року закрите підготовче провадження та призначено справу для продовження судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином через свого представника, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надала.
01 жовтня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи – Міністерства оборони України Матвієнко Г.М., в якому описаний порядок отримання членами сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги. Представник третьої особи просить врахувати надані пояснення та розглянути справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання повісток рекомендованими поштовими відправленнями за місцем її реєстрації як ВПО, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду м. Дніпра відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції суду не подавала.
Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі осіб, що не з`явилися, на підставі наявних у справі доказів.
Так, вислухавши осіб, що брали участь у справі, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено таке.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №8 від 12 квітня 2002 року у Виконавчому комітеті Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 22).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , 02 січня 2025 року зареєстрували шлюб у Четвертому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18 листопада 2025 року №00054838928 (а.с. 118)
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Лозова Ізюмського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №394 від 29 квітня 2025 року у Арцизькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 23)
Сповіщенням сім`ї №156, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 23 квітня 2025 року за №1277/1131 підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_5 , прийнятий на військову службу 28 червня 2024 року в/ч НОМЕР_6 відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті ворожого артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Лозова Ізюмського району Харківської області (а.с. 24)
З наданої представником позивача ОСОБА_1 фототаблиці вбачається, що нею було проведено огляд мобільного телефону, наданою позивачем ОСОБА_2 , який належав загиблому ОСОБА_4 . Так, в мобільному телефоні міститься листування в месенджері «Телеграм» в групі «5787676 Кон-ція Степан Кара 2025-02-27 09:45» між абонентами «Адвокатське Об`єднання Актум», «Анна – помічник юриста», «АктумМенеджер» та «Ell Passo» з приводу розірвання шлюбу (а.с. 200-205, 208)
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 пояснила що, вона була знайома з загиблим ОСОБА_4 та усією його родиною з 2018 року, коли вони переїхали з м. Одеса в село Чумаки, до вона також проживала, їх родини здружилися. В 2021 році у неї зі ОСОБА_13 були тісні дружні стосунки, допоки він не пішов служити. Тоді вони сталі спілкувати зрідка, іноді списувалися, вона була дуже завантажена по навчанню. Він її привітав з Новим роком у січні 2025 року на повідомив, що одружився. Вона трохи образилася, але продовжила з ним іноді спілкуватись та підтримувати. Навесні 2025 року у них один до одного проявилася симпатія, ОСОБА_13 казав, що хоче розлучитися з дружиною, бо вони «не уживаються», дружина веде розгульний спосіб життя, і йому це набридло. Наприкінці квітня 2025 року ОСОБА_13 збирався приїхати до неї після виходу з позицій. 13 квітня 2025 року, коли вона лежала в шпиталі, ОСОБА_13 зробив їй пропозицію, прислав квіти. ОСОБА_13 повідомляв, що він в процесі розлучення, деталі не розповідав. Про те, що ОСОБА_13 загинув, їй повідомила мама, після чого вона подзвонила його старшій сестрі, і вона це підтвердила. Останній раз вони спілкувались по телефону ІНФОРМАЦІЯ_4 зранку. На похованні вона не була, бо її не відпустили з навчального закладу. Вона досі з дуже близьких стосунках з мамою ОСОБА_13 та його сестрою ОСОБА_14 . Від них вона знає, що дружина ОСОБА_13 з ними ніяк не спілкується, навіть заблокувала їх у телефоні.
Допитана в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_16 , позивачка ОСОБА_2 є її матір`ю. ОСОБА_17 не знає. Вона дізналася про те, що брат одружився з соціальних мереж, після чого в січні 2025 року зателефонувала йому, і він це підтвердив. Вона є старшою сестрою в сім`ї, також служить в лавах ЗСУ, вони зі ОСОБА_13 підтримували нормальні стосунки, спілкувалися регулярно, не знає, чому він не повідомив про одруження одразу. Вона взагалі про ОСОБА_6 нічого не знала аж до одруження, але і після одруження брат спочатку нормально про неї відгукувався, але з часом почав скаржитися, н дуже добре про неї розповідав, казав, що вона почала приховувати переписки в телефоні, просити гроші на незрозумілі покупки та поїздки, тому вони сварились. Начебто, ОСОБА_6 казала, що вагітна, але ця вагітність потім кудись поділася. На похованні брата ОСОБА_6 не було, були тільки члени родини, ми пропонували ОСОБА_6 приїхати за наш рахунок, але вона сказала, що зайнята. ОСОБА_13 і ОСОБА_6 проживали у м. Харків, але згодом ОСОБА_6 повернулася до м. Костянтинівка і була там станом на день його загибелі. Після похорон вона декілька разів телефонувала ОСОБА_6 , бо треба були певні документи для військкомату, але ОСОБА_6 відмовлялася спілкуватися, казала, що їй це не цікаво. Вона та мати після смерті брата звернулися до місцевого ТЦК для отримання виплат, чи зверталася ОСОБА_6 – не знає. Від брата їй було відомо, що він просив ОСОБА_6 розірвати шлюб але вона відмовилась, навіть розірвала свідоцтво про шлюб.
Допитана в якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) була її подругою, ОСОБА_21 знала як її чоловіка. ОСОБА_6 вона знає з дитинства, жили поруч. Зі ОСОБА_13 вона познайомилася в грудні 2024 року, коли приїжджала з зі своїм братом до м. Харків, гостили у ОСОБА_13 та ОСОБА_6 приблизно тиждень. За той час вона бачила багато сварок між ними, ОСОБА_6 кричала, била посуд, била ОСОБА_13 , погрожувала пригнути з балкону, наковталася пігулок і ОСОБА_13 возив її до лікарні, де був з нею всю ніч. В січні 2025 року ОСОБА_6 прислала їй фотографію, що вона та ОСОБА_13 одружилися. Їй відомо, що ОСОБА_13 повністю забезпечував ОСОБА_6 . ОСОБА_6 не працювала ніколи, її завжди забезпечували хлопці, з якими вона зустрічалася. ОСОБА_6 дуже боялася, що ОСОБА_13 перестане її забезпечувати. ОСОБА_13 був дуже добрий, спокійний, з ним приємно було спілкуватися. Про те, що ОСОБА_13 загинув, їй стало відомо у квітні 2025 року від ОСОБА_6 . В подальшому вона ще деякий час спілкувалася з ОСОБА_6 , але потім припинила. Софія казала, що чекає на виплати за ОСОБА_13 , щоб не працювати. 
В судовому засіданні також досліджені письмові пояснення ОСОБА_22 , підпис якого засвідчений 28 січня 2026 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. за р/№96, де він зазначив, що в літку 2024 року, до нього звернувся військовослужбовець ОСОБА_4 з питання оренди житла. Під час спілкування він дізнався, що ОСОБА_4 несе військову службу в підрозділі, що розташований у Харківській області, що сам він родом з Одеської області, але ще до війни його родина переїхала жити у с. Чумаки Дніпропетровської області. ОСОБА_13 поводився як чемна людина, охайний, ввічливий, тому він погодився надати житло для проживання на умовах оплати комунальних послуг. Раз на місяць він заходив до ОСОБА_13 зняти показники лічильників. У квартирі було прибрано, скарг від сусідів не надходило. Наприкінці грудня 2024 року ОСОБА_13 попросив його дозволу на приїзд родини та його дівчини на ім`я ОСОБА_6 , він погодився. В січні 2025 року ОСОБА_13 зателефонував мені і повідомив що одружився. Наприкінці січня 2025 року йому зателефонували сусіди та стали скаржитись, що у квартирі постійно кричить кіт, гучно грає музика, сварки. Він зателефонував ОСОБА_13 і попросив навести порядок і тишу у квартирі, на що ОСОБА_13 повідомив, що перебуває на виїзді на службі. Так, вони домовились, що він приїде на квартиру і подивиться, що відбувається. По проїзду ОСОБА_6 вдома не було. У квартирі був безлад та сміття. Особистих речей та будь-яких документів ОСОБА_6 у квартирі не було. Він зробив декілька фото і відправив ОСОБА_13 , сам навів порядок і змінив замки на вхідних дверях. Через декілька днів ОСОБА_13 приїхав до квартири. Вони зустрілись, він передав йому новий екземпляр ключів. У розмові ОСОБА_13 був пригнічений такою поведінкою дружини, сказав, що не має з нею порозуміння та має намір розлучитись. Більше ОСОБА_6 на квартиру не приїздила. Приблизно наприкінці квітня 2025 року зі слів сестри ОСОБА_23 , йому стало відомо, що ОСОБА_13 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . Через деякий час він передав родині речі ОСОБА_13 . Повідомив про неможливість прибуття в судове засідання через далеку відстань та воєнний стан. Підтвердив свою обізнаність про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивих показань (а.с. 162).
Надані письмові пояснення ОСОБА_22 суд приймає як письмовий документ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України та оцінює в сукупності з іншими доказами.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи позов по суті, суд, звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд зазначає, що шлюбні відносини — це стійкий сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємній згоді, спільній любові, повазі та підтримці. В Україні вони можуть бути як юридично зареєстрованими (шлюб), так і фактичними (співжиття), передбачаючи спільне проживання, ведення господарства та взаємні права й обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Статтею 104 СК України визначено підстави припинення шлюбу. Так, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті; якщо у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу один із подружжя помер, вважається, що шлюб припинився внаслідок його розірвання.
Вирішуючи справу по суті, суд зауважує, що доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 27 лютого 2025 року є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів особи як визнання шлюбних відносин припиненими в минулому.
Суд підкреслює, що певні юридичні факти встановлюються окремо визначеним законодавчим способом, зокрема, факт припинення шлюбу (шлюбних відносини) фіксується шляхом його реєстрації в органах РАЦС. До розірвання шлюбу органами РАЦС існує презумпція існування шлюбних відносин відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України. Тобто, законодавством закріплений спосіб виникнення та припинення шлюбних відносин шляхом реєстрації цих фактів. Юридичний факт припинення шлюбу має правові наслідки як майнового, так і немайнового характеру (отримання спадщини, відшкодування шкоди, обов`язки з утримання особи тощо), тому законодавець зафіксував обмежений перелік підстав припинення шлюбу, зокрема, шляхом його розірвання.
Позивачка, звертаючись до суду з вимогою про визнання шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припиненими, бажає фактично спростувати дійсність шлюбу без його розірвання чи визнання його недійсним. Дана позовна вимога, на переконання суду, порушує принцип правової визначеності у правовідносинах, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.
Суд вважає, що навіть виникнення у одного з подружжя наміру розірвати шлюб, про який він або вона повідомила третім особам, без реалізації цього наміру та розірвання шлюбу у встановленому законом порядку, не свідчить про те, що шлюбні відносини між подружжям припинені.
З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, усі витрати понесенні позивачем при розгляді судової справи покладаються на неї.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Міністерства оборони України, до ОСОБА_3 про визнання шлюбних відносин припиненими – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 24 квітня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Третя особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, юридична адреса: м. Київ, проспект Повітряних сил України, буд. 6.

Суддя О.О. Леміщенко