ЄУН справи: 336/11778/25
Номер провадження: 1-кп/336/736/2026
ВИРОК
іменем України
12 травня 2026 року     м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025082050001796 від 22.09.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, неодруженого, який на має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 вересня 2025 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , будучі особою, яка не отримувала у встановленому законом порядку посвідчення водія категорії А, А1, тобто не маючи права на керування двоколісними транспортними засобами, такими як мопеди, скутери та моторолери, з робочим об`ємом двигуна до 50 куб. см або електродвигуном потужністю до 4 кВт, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мопедом «Viper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в межах правої смуги проїзної частини вул. Чарівної зі сторони просп. Моторобудівників в напрямку вул. Цитрусової в м. Запоріжжі. В якості пасажира на вказаного мопеді перебувала ОСОБА_7 .
В цей же час, в районі буд. 113, вздовж правого краю проїзної частини вул. Чарівної, в межах смуги руху мопеду під керуванням ОСОБА_4 , непорушно стояв причеп «Fliegl», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Під час руху ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
маючи об`єктивну спроможність своєчасно виявити попереду свого руху перешкоду у вигляді запаркованого причепу, своєчасних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди не вжив, внаслідок чого передньою частиною керованого ним транспортного засобу допустив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді причепу «Fliegl» з подальшим його та пасажира падінням з мопеду.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому проксимального відділу ліктьової кістки з вивихом голівки променевої кістки і раною ліктьового суглобу праворуч, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я.
Порушення ОСОБА_4 вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
11 травня 2026 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 286-1 КК України, визначили істотні для цього кримінального провадження обставини, також сторони обумовили можливість призначення покарання відповідно до статті 69 КК України та можливість переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 286-1 КК України, у виді пробаційного нагляду із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, також обвинувачений зазначив про визнання провини у скоєному злочину та розкаяння у вчиненому.
Потерпіла просила суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. 
Прокурор щодо затвердження угоди про примирення не заперечувала.
Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 3 статті 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином, міра та механізм призначення покарання, погоджені сторонами угоди, відповідають вимогам й загальним засадам призначення покарання.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно вимог статті 65 КК України при призначенні покарання судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини та щире каяття, відсутність у потерпілої претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 . 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити узгоджене умовами угоди покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, з переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 286-1 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду на строк два роки із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України , та призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 1 статті 286-1 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.
Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2025 року у справі № 756/2340/23, 30 квітня 2026 року, від 30 квітня 2026 року у справі № 284/1083/24 дійшов правових висновків щодо можливості затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286-1 КК України.
З огляду на зазначене, суд вважає, що умови угоди не порушують жодних прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб та суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати, які складаються із витрат на проведення судових експертиз на суму 8022,60 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого у порядку, передбаченому статтею 124 КПК України.
Доля речових доказів вирішуюється відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373, 374, 469, 473-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 11 травня 2026 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених частини 2 статті 59-1 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,
з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз на загальну суму 8022,60 гривень.
Речові докази:
Мопед «Viper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13,  повернути ОСОБА_4 як фактичному володільцю, знявши арешт.
Причеп «Fliegl», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 , залишити у його користуванні, знявши арешт.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

 Суддя   ОСОБА_1