Справа № 558/247/26
номер провадження 2/558/208/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року  селище Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:
суддя Мельник Д.В.
секретар судового засідання Березюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, а також судових витрат по справі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.01.2021 року між ТзОВ «Просто Позика» (далі – кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі- позичальник) було укладено кредитний договір № 001/03017/01/21 у письмовій формі. Позичальник, підписавши кредитний договір, підтвердив, що до його укладення отримав повну та вичерпну інформацію щодо умов кредитування, зокрема ознайомився з умовами договору, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, а також іншими документами, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 50 000,00 гривень Згідно з умов даного договору, перебіг строку кредиту розпочинається з моменту його підписання, перерахування (видачі) коштів позичальнику, та становить 360 днів. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому пунктом 4 цього договору. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
Натомість позичальник прийняв на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним у строки та на умовах, визначених кредитним договором. Підписанням договору відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Згодом, 30.09.2021 року було укладено договір № 24-ФП-ПП-202109, відповідно до якого ТзОВ «Просто Позика» відступило на користь ТзОВ «ФАКТОР П» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 001/03017/01/21. 
Пізніше, 30.01.2026 було укладено договір № 30-01/26 відповідно до якого ТзОВ «ФАКТОР П» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 001/03017/01/21. Таким чином, ТзОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 001/03017/01/21.
Отже, станом на дату подання цієї позовної заяви відповідачка ОСОБА_1 , усупереч умовам кредитного договору та взятим на себе договірним зобов`язанням, не здійснила повернення отриманих кредитних коштів у строки, визначені договором і графіком платежів, а також не сплатила у повному обсязі нараховані відповідно до узгоджених умов договору платежі, у тому числі але не виключно проценти за користування кредитом. У зв`язку із викладеним, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 90 894,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 48 292,70 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 42 602,07 гривень.
Зазначене вище свідчить про невиконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань та є порушенням умов кредитного договору, що стало підставою для звернення позивача до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів. 
У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути зазначену вище заборгованість, а також сплачений при поданні до суду судовий збір та витрати на правничу допомогу.
11.05.2026 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 90). 
Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи (а.с. 97, 98). У позовній заяві сторона позивача, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України просить розгляд даної справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 5). 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи по суті повторно 30.06.2026 року не з`явилася. Про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України (а.с. 99). Причини неявки в судове засідання відповідачка суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, будь яких заяв чи клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання до суду не подала.
Таким чином, суд прийшов до висновку про вирішення справи шляхом заочного її розгляду, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ТзОВ «Факторин Партнерс» у повному обсязі.
Судом встановлено, що 25.01.2021 року між ТзОВ «Просто Позика» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001/03017/01/21 у письмовій формі (а.с. 9-14).
Так, відповідачка ОСОБА_1 21.05.2021 року звернулась до кредитора ТзОВ «Просто позика» із письмовою заявою на видачу кредиту № 0103403, із пропозицією надати їй кредитні кошти у розмірі 50 000 гривень (а.с. 7). Вказану заяву відповідачка ОСОБА_1 посвідчила завіреною нею власноручно копією паспорта (а.с. 8).
Відповідно до пункту 2 вищевказаного кредитного договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 50 000,00 гривень, а відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Кредит повертається кожні 15 днів календарних днів у національній валюті України. Днем надання кредиту вважається день отримання відповідачкою ОСОБА_1 грошових коштів від кредитодавця.
Згідно пункту 4 даного кредитного договору, перебіг строку кредиту розпочинається з моменту його підписання, перерахування (видачі) коштів позичальнику, та становить 360 днів. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому цим пунктом, а саме 184,5781 % річних від суми кредиту з першого по 15 платіж та 2 614,2687% річних з 16 до останнього платежу, згідно графіку платежів (який є додатком до даного кредитного договору), з розрахунку зі сплатою кожні 15 днів 7,59% з першого по 15 платіж, та 107,44% з 16 до останнього платежу (а.с. 11). Перший платіж відповідачка зобов`язалась здійснити 09.02.2021 року.
Отже, судом встановлено, що ТзОВ «Просто Позика» надало відповідачці ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 50 000,00 гривень, що підтверджується дослідженим судом видатковим касовим ордером від 25.01.2026 року (а.с. 15).
На підставі вищевикладеного судом встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № № 001/03017/01/21 від 25.01.2021 року.
Судом досліджено розрахунок суми заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за договором № 001/03017/01/21 від 25.01.2021 року, відповідно до якого загальна заборгованість відповідачки становить 90 894,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 48 292,70 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 42 602,07 гривень. Як вбачається із вказаного розрахунку заборгованості відповідачкою ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості було здійснено один платіж на суму 1 707,30 гривень. (а.с. 24, 26).
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі надано не було, а тому суд приймає його до уваги.
При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка ОСОБА_1 порушила графік погашення заборгованості, кредит у повному обсязі не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість.
Разом з тим, судом встановлено, що 30.09.2021 року було укладено договір факторингу № 24-ФП-ПП-202109, відповідно до якого ТзОВ «Просто Позика» відступило на ТзОВ «ФАКТОР П» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 001/03017/01/21, укладеним із відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується дослідженим судом витягом із додатком 2 до вказаного договору факторингу (а.с. 37).
Так, згідно умов вищевказаного договору факторингу до позивача ТзОВ «Просто Позика» відступається право вимоги ТзОВ «ФАКТОР П», а товариство сплачує останньому фінансування згідно ціни договору. Право вимоги відступається у розмірі заборгованості вказаної у договорі факторингу на дату відступлення з правом подальшого перерахування платежів, передбачених кредитними договорами.
Зокрема, перехід права вимоги від ТзОВ «Просто Позика» до ТзОВ «ФАКТОР П», також підтверджується дослідженими судом платіжними дорученнями про оплату за договором факторингу № 24-ФП-ПП-202109 від 30.09.2021 року (а.с. 38-48).
Судом встановлено, що в подальшому, 30.01.2026 року між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та ТзОВ «ФАКТОР П» було укладено договір факторингу № 30-01/26, відповідно до якого ТзОВ «ФАКТОР П» відступає до ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 001/03017/01/21, укладеним із відповідачкою ОСОБА_1 (а.с. 29-36).
Зокрема, перехід права вимоги від ТзОВ «ФАКТОР П» до ТзОВ «Факторинг Партнерс», також підтверджується дослідженою судом платіжною інструкцією № 0610620000 від 06.02.2026 про оплату за договором факторингу № 30-01/26 від 30.01.2026 року (а.с. 48).
Судом досліджено витяг з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу. Так, ТзОВ «ФАКТОР П» відступив фактору/позивачу ТзОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 30-01/26 від 30.01.2026 року, в тому числі і до відповідачки ОСОБА_1 на суму 90 849,77 грн (а.с. 50-53).
Отже, позивач ТзОВ «Факторинг Партнерс» наділений правом вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 001/03017/01/21 від 25.01.2021 року.
Докази повного погашення відповідачкою заборгованості перед позивачем чи первісним кредитором у матеріалах справи відсутні.
Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Позовні вимоги ТзОВ «Факторинг Партнерс» до відповідачки ОСОБА_1 підтверджуються і іншими дослідженими судом письмовими доказами.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка ОСОБА_1 свого зобов`язання не виконала, після відступлення права грошової вимоги до ТзОВ «Факторинг Партнерс» не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості на рахунок нового кредитора.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Факторинг Партнерс» є доведеними та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, на користь позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню із відповідачки ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 90 894,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 48 292,70 гривень.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 42 602,07 гривень.
За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідачка належним чином не виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд вважає наступне.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2 662,40 грн, оскільки позов задоволений у повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідача витрат, що понесені ТзОВ «Факторинг Партнерс» на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Наявними у справі доказами підтверджено, що «Факторинг Партнерс» отримало від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» правничу допомогу, на підставі договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року. Так, АО «Лігал Асістанс», згідно акту № 31 від 31.03.2026 року надало послуги із надання усної консультації, складання позовної заяви про стягнення боргу із ОСОБА_1 для подачі до суду та письмової частини роботи, на загальну суму 25 000 гривень (а.с. 61-68).
Відповідно до ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному ст. 137 ЦПК України. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
З огляду на викладене суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс» судових витрат, що вже понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень, що відповідатиме принципу розумності та реальності витрат, оскільки відповідачкою вказаний розмір витрат не було оспорено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 14, 512, 526, 549, 551, 611, 625, 1048, 1054, 1082 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 12, 13, 141, 211, 235, 247, 259, 263, 265, 273, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, поштовий індекс 03150, місто Київ, вулиця Ґедройця Єжи, будинок № 6, офіс 521) до  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 001/03017/01/21 від 25.01.2021 року у розмірі 90 894 (дев`яносто тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривні 77 копійок.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Демидівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання в трицятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК