ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року	справа № 380/22115/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду звернувся Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд зобов`язати власника квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , укласти охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення – «Вілла родини ОСОБА_2 », розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: АДРЕСА_2 , розташований житловий будинок, який є пам`яткою архітектури місцевого значення – «Вілла родини ОСОБА_2 », 20-ті рр. ХХ ст. Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» № 14 від 18.01.2021 зазначена будівля внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з присвоєнням охоронного номера 5078/19-Лв. Позивач вказав, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації квартира АДРЕСА_3 у вказаному будинку перебуває у співвласності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Підставою набуття права власності на квартиру стало свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 21.07.1998, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . Повідомив, що з метою належного інформування відповідача про обов`язок укласти охоронний договір Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради 06.05.2025 рекомендованим листом за № 0004-вих-66932 від 06.05.2025 скеровано відповідачу лист-попередження щодо укладення охоронного договору (номер трекінгу 0601143200942). За даними щодо відстеження рекомендованого відправлення вказаний лист 09.05.2025 отримано одержувачем, а отже, відповідача було належним чином повідомлено про необхідність укладення охоронного договору. Окрім того, 10.06.2025 Офісом охорони культурної спадщини вчергове надіслано лист-попередження щодо укладення охоронного договору № 0004-вих-84113 від 10.06.2025. Як стверджує позивач, станом на час звернення до суду відповідач до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради із зверненнями щодо укладення охоронного договору не звертався, у зв`язку з чим відповідний договір не укладено. На думку позивача, відсутність укладеного охоронного договору фактично позбавляє пам`ятку архітектури місцевого значення передбачених законодавством гарантій її захисту та зумовлює загрозу її знищення, пошкодження та/або псування. З огляду на викладене позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 17.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), до суду не подав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, та встановив таке.
Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , є пам`яткою архітектури місцевого значення – «Вілла родини Лучкевичів», 20-ті рр. ХХ ст., що підтверджується Розпорядженням Представника Президента України № 374 від 15.04.1994.
Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» № 14 від 18.01.2021 зазначена будівля внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з присвоєнням охоронного номера 5078/19-Лв. Факт внесення будинку до Державного реєстру нерухомих пам`яток України підтверджується офіційними відомостями Реєстру пам`яток, що перебувають у вільному доступі.
Таким чином, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить до пам`яток архітектури місцевого значення, а отже, є об`єктом культурної спадщини.
Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № б/н від 29.10.2025 квартира АДРЕСА_3 загальною площею 108,80 кв.м, що складається з 4-х кімнат житловою площею 78,50 кв.м, перебуває у співвласності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Підставою набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 стало свідоцтво про право власності на квартиру № Г-19762 від 21.07.1998, видане Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником вказаної квартири.
06.05.2025 Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради рекомендованим листом за № 0004-вих-66932 від 06.05.2025 на адресу відповідача скеровано лист-попередження щодо укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення (номер поштового відправлення 0601143200942).
Згідно з даними щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення № 0601143200942, наявними у матеріалах справи, вказаний лист 09.05.2025 вручено одержувачу, а отже, відповідача було належним чином повідомлено про необхідність укладення та підписання охоронного договору.
10.06.2025 Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради вчергове надіслано відповідачу лист-попередження щодо укладення охоронного договору за № 0004-вих-84113 від 10.06.2025.
Однак станом на час розгляду справи відповідач до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради із зверненням щодо укладення охоронного договору не звертався, дій, спрямованих на укладення такого договору, не вчинив, у зв`язку з чим відповідний охоронний договір не укладено. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі – Закон № 1805-III).
Згідно зі статтею 2 Закону № 1805-III об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 1 Закону № 1805-III пам`ятка культурної спадщини – об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Охорона культурної спадщини – система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку, запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Частиною першою статті 13 Закону № 1805-III визначено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.
Згідно з підпунктом «б» частини першої статті 14 Закону № 1805-III занесення до Реєстру пам`ятки місцевого значення здійснюється рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини.
Як встановлено судом, житловий будинок по вул. Панаса Мирного, 19, у м. Львові наказом Міністерства культури та інформаційної політики України № 14 від 18.01.2021 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (вид – пам`ятка архітектури місцевого значення) з присвоєнням охоронного номера 5078/19-Лв. Отже, вказаний будинок є об`єктом культурної спадщини, на який поширюється правовий статус пам`ятки.
Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону № 1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 23 Закону № 1805-III усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону № 1805-III порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2001 № 1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі – Порядок № 1768).
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку № 1768 охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована. Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Пунктом 5 Порядку № 1768 встановлено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Системний аналіз наведених норм Закону № 1805-III та Порядку № 1768 дає підстави стверджувати, що укладення охоронного договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки чи її частини. Укладення охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, інших пам`яткоохоронних заходів.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 у справі № 806/1536/18 сформулював висновок про те, що укладений на підставі статті 23 Закону № 1805-III охоронний договір за своєю правовою природою є адміністративним договором, який спрямований на реалізацію норм Закону України «Про охорону культурної спадщини», випливає з владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень та містить владне зобов`язання для іншого суб`єкта договору.
У постановах від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16 та від 19.02.2021 у справі № 826/25854/15 Верховний Суд вказав, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані відповідні документи.
У постанові від 25.05.2021 у справі № 640/4482/20 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства уповноваженим на укладення охоронного договору на пам`ятку місцевого значення є власник пам`ятки або уповноважений ним орган. Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника об`єкта культурної спадщини, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме від власника має виходити ініціатива укладення такого договору.
Зазначений підхід узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду, зокрема висловленою у постановах від 17.11.2022 у справі № 640/16767/21, від 09.10.2023 у справі № 640/4637/21, від 30.01.2024 у справі № 420/10218/22 та від 20.01.2025 у справі № 120/10793/22, відповідно до якої у разі відсутності добровільного волевиявлення власника (користувача) на укладення охоронного договору такий договір може бути укладено за рішенням суду шляхом зобов`язання власника його укласти.
Крім того, у постанові від 24.01.2025 у справі № 560/5184/24 Верховний Суд зауважив, що до прийняття рішення про вилучення пам`ятки місцевого значення з Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`ятка продовжує охоронятися державою, а будь-які дії, які можуть завдати їй шкоди, повинні бути узгоджені з органами охорони культурної спадщини в охоронному договорі; у разі ж ухилення власника пам`ятки від укладення такого договору його захист забезпечується через звернення до суду з позовом зобов`язального характеру щодо зобов`язання власника пам`ятки укласти охоронний договір.
Вказані правові висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховані судом при розгляді цієї справи.
Щодо повноважень Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1805-III до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 1805-III до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.
Згідно з Положенням про Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 28.01.2025 № 52, Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради, основними завданнями якого є, зокрема, забезпечення виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» та інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території Львівської міської територіальної громади, а також укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (їхні частини) у межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня.
Таким чином, Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради є спеціально уповноваженим органом, на який покладено повноваження щодо укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини місцевого значення на території м. Львова, а отже, є належним позивачем у цій справі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , який є пам`яткою архітектури місцевого значення. Незважаючи на належне повідомлення про обов`язок укласти охоронний договір (листи-попередження № 0004-вих-66932 від 06.05.2025 та № 0004-вих-84113 від 10.06.2025, лист від 06.05.2025 вручено відповідачу 09.05.2025), відповідач до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради із зверненням щодо укладення охоронного договору не звертався, дій, спрямованих на укладення такого договору, не вчинив.
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради щодо укладення охоронного договору на належну йому частину об`єкта культурної спадщини, рівно як і доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог статті 23 Закону № 1805-III.
Враховуючи, що упродовж тривалого часу відповідач у порушення вимог пам`яткоохоронного законодавства не вчиняє жодних активних дій для укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, пам`ятка фактично залишається без передбачених законодавством гарантій її захисту, що зумовлює загрозу її знищення, пошкодження та/або псування.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем як власником частини об`єкта культурної спадщини – пам`ятки архітектури місцевого значення не виконано передбачений статтею 23 Закону № 1805-III та пунктом 2 Порядку № 1768 обов`язок щодо укладення охоронного договору, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача укласти охоронний договір у судовому порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради охоронний договір на об`єкт культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення «Вілла родини Лучкевичів» (квартиру АДРЕСА_1 ) на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас наведене правило не звільняє відповідача – фізичну особу від обов`язку довести обставини, на які він посилається як на заперечення проти позову; таких доказів відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу приписів ч. 2 ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як власника квартири АДРЕСА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради (ЄДРПОУ 26256659) охоронний договір на об`єкт культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення «Вілла родини ОСОБА_2 » (квартиру АДРЕСА_1 ) на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.