ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року Справа № 915/45/26 
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу
за позовом: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055, код ЄДРПОУ 31448144
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДЕТАЛЬ», вул. Акад. Курчатова, 1, м. Запоріжжя, 69013, код ЄДРПОУ 39705831
про: стягнення грошових коштів.

Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулося до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою № 9/36 від 16.01.2026 (вх. № 749/26 від 16.01.2026), в якій просить суд:
1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» (код ЄДРПОУ 39705831) на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (п/р НОМЕР_1 в АТ «ВСТ БАНК» м. Дніпро, МФО 307123, код ЄДРПОУ 31448144) 9 901 грн. 80 коп., з яких: 3 194 грн. 50 коп. - пеня за період з 26.11.2025 та 01.12.2025 року по 15.01.2026 року (включно) та 6 707 грн. 30 коп. - штраф, а також судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладання 30.05.2025 між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь», як постачальником, Договору поставки №30/05-2025, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товари, зазначені в п.1.2. цього Договору, а покупець - прийняти і оплатити такі Товари. (п.1.1 Договору). Позивач зазначає, що відповідачем допущено порушення строків виконання передбаченого договором зобов`язання щодо поставки товарів. Таким чином, позивач виснує про необхідність нарахування постачальнику пені та штрафу, передбачених умовами Договору та чинним законодавством України.
Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 610-612, 629, 712 Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами Договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/45/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання за наявними матеріалами; постановлено провести розгляд справи № 915/45/26 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану; встановлено для сторін строк для подання заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.
Так, копію ухвали було надіслано позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети в системі «Електронний суд». Документ доставлено до електронних кабінетів одержувачів 19.01.2026 о 20:50 та 20:54 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками. За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2026 у справі № 915/45/26 позивач та відповідач отримали 20.01.2026.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про належне повідомлення сторін, та зокрема відповідача у даній справі.

23.01.2026 до суду від Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 23.01.2026 (вх. № 1087/26 від 23.01.2026) про зменшення розміру позовних вимог (зменшення розміру пені та штрафу), з урахуванням якої позивач просить суд:
1. Прийняти дану заяву МКП «Миколаївводоканал» до розгляду.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» (код ЄДРПОУ 39705831) на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (п/р НОМЕР_1 в АТ “ВСТ БАНК” м. Дніпро, МФО 307123, код ЄДРПОУ 31448144) 9 092 грн. 95 коп., з яких: 2 385 грн. 65 коп. - пеня по 22.01.2026 року (включно) та 6 707 грн. 30 коп. - штраф та судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Суд зауважує, що за приписами п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, що надійшла до суду 23.01.2026, тобто протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що заява про зменшення позовних вимог подана позивачем у відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.
Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» грошових коштів в загальному розмірі 9 092,95 грн, з яких: 2 385,65 грн – пеня та 6 707,30 грн – штраф.

При цьому, суд зауважує, що відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

30.05.2025 між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДЕТАЛЬ», як Постачальником, було укладено Договір поставки № 30/05-2026 (далі – Договір), відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві Товари, зазначені в п. 1.2 цього Договору (далі – Товар), а Покупець – прийняти і оплатити такі Товари.
Згідно з п. 1.2 Договору передбачено, що найменування Товару: ДК 021:2015 за кодом Єдиного закупівельного словника (CPV): 34390000-7 Приладдя до тракторів (Запчастини до автотракторної техніки). Найменування, максимальна кількість, одиниці виміру, асортимент Товару, що підлягає поставці за цим Договором зазначено у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 1.4 Договору Товар поставляється окремими партіями, кількість яких визначається Покупцем. Кожна партія Товару поставляється по заявці Покупця.
Відповідно до п. 1.5 Договору місцем виконання Договору є: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.
За умовами п.п. 5.1-5.3 Договору поставка Товару здійснюється у строк до 5 календарних днів з дня подання заявки Покупцем.
Відвантаження Постачальником не вказаних у заявці Покупця Товарів не допускається.
Поставка здійснюється Постачальником за адресою: 54055, Україна, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.
Згідно з пп.пп. 6.1.1-6.1.2 Договору Покупець зобов`язаний прийняти поставлені Товари у порядку, визначеному цим Договором; оплатити Товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов цього Договору;
Згідно з пп. 6.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором;
За змістом п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.
Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п.п. 10.1-10.2 Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.
Якщо відповідний спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за місцем виконання Договору - Господарський суд Миколаївської області.
Згідно з п. 11.1 цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє по « 31» грудня 2025 року, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання.
Відповідно до п. 12.8 Договору усі повідомлення, заяви та претензії, що пов`язані із виконанням цього Договору або такі, що витікають з нього, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і направлені іншій Стороні на її поштову адресу рекомендованим або цінним листом (телеграмою) або доведені до відома іншої Сторони кур`єром під розписку. Поштовою адресою кожної зі Сторін вважається поштова адреса, зазначена у розділі 13 цього Договору або письмово повідомлена нею іншій Стороні відповідно до пункту 12.8. цього Договору. Винятком з цієї умови Договору є заявки Покупця на поставку Товару, які можуть надсилатись Покупцем Постачальнику за електронними адресами (e-mail), зазначеними у розділі 13 цього Договору.
Договір скріплений підписами та печаткою сторін.
Додатком № 1 до Договору та невід`ємною його частиною виступила Специфікація на загальну суму Товарів 2 200 000,00 грн (382 найменування).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» у відповідності до умов п.п. 1.4, 12.8 Договору направило на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДЕТАЛЬ», зазначену в розділі 13 Договору, заявки на поставку товару:
- заявка від 20.11.2025, направлена 20.11.2025;
- заявка від 24.11.2025, направлена 25.11.2025.
На підтвердження наведених обставин позивачем надані до матеріалів справи роздруківки електронних листів, направлених покупцем на електронну пошту постачальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як було наведено вище, відповідно до п. 5.1 Договору поставка Товару здійснюється у строк до 5 календарних днів з дня подання заявки Покупцем.
Отже заявку від 20.11.2025 постачальник повинен був виконати до 25.11.2025, а заявку від 24.11.2025– до 30.11.2025.

З матеріалів справи вбачається, що поставку товарів, передбачених заявкою, направленою відповідачу 20.11.2025 останній здійснив в повному обсязі, водночас допустивши порушення визначених договором строків, зокрема:
- за видатковою накладною № УТ-1626 від 26.12.2025 були поставлені 3-5 позиції заявки (1, 4, 6 позиції у видатковій накладній) на суму 6 869,28 грн;
- за видатковою накладною № УТ-1656 від 30.12.2025 були поставлені 1-2 позиції заявки (1-2 позиції у видатковій накладній) на суму 14 960,22 грн.

Поставку товарів, передбачених заявкою, направленою відповідачу 25.11.2025 останній здійснив не в повному обсязі, водночас допустивши порушення визначених договором строків, зокрема:
- за видатковою накладною № УТ-1626 від 26.12.2025 були поставлені 3-5 позиції заявки (3, 5, 7 позиції у видатковій накладній) на суму 5 622,84 грн;
- за видатковою накладною № УТ-1657 від 30.12.2025 було поставлено 6 позицію заявки на суму 15 724,86 грн;
- за видатковою накладною № УТ-1654 від 30.12.2025 було поставлено 7 позицію заявки на суму 7 594,06 грн.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем позивачу товару, вказаного у позиціях 1-2 заявки на суму 16 301,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням постачальником умов Договору в частині поставки товару позивачем на електронну пошту відповідача направлялася претензія № 2577/36 від 26.12.2025 щодо стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 8 493,27 грн за порушення строків поставки товару.
Матеріали справи не містять доказів реагування відповідача на вказану претензію, ні у формі сплати відповідних коштів, ні у формі подання будь-якої відповіді/пояснень/заперечень.
Вказані обставини спонукали Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведені норми і обставини справи, суд зазначає, що доводи позивача про те, що відповідач не поставив товар в узгоджений сторонами строк є обґрунтованими та доведеними.

За такого, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача (згідно наведених у позовній заяві розрахунків):
1. Пеню на загальну суму 2 385,65 грн, зокрема
- по заявці від 20.11.2025:
за період з 26.11.2025 до 25.12.2025 (30 дн.) на суму 654,89 грн (21 829,50 грн х 0,1% х 30 дн.);
за період з 26.12.2025 до 29.12.2025 (4 дн.) на суму 27,48 грн (6 869,28 грн х 0,1% х 4 дн.).
- по заявці від 24.11.2025:
за період з 01.12.2025 до 29.12.2025 (29 дн.) на суму 1 312,06 грн (45 243,54 грн х 0,1% х 29 дн.);
за період з 30.12.2025 до 22.01.2026 (24 дн.) на суму 391,22 грн (16 301,04 грн х 0,1% х 24 дн.).
2. Штраф на загальну суму 6 707,30 грн, зокрема:
- по заявці від 20.11.2025 на суму 2 182,95 грн (21 829,50 грн х 10 %);
- по заявці від 24.11.2025на суму 4 524,35 грн (45 243,54 грн х 10 %).

З урахуванням викладеного, суд зауважує, що приписами ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.
Як уже вище було наведено, відповідачем дійсно були допущені порушення договірних зобов`язань щодо своєчасного і у повному обсязі постачання обумовленого договором товару.
За перевіркою суду, виконані позивачем розрахунки пені у розмірі 2 385,65 грн є арифметично правильними.
За такого позовні вимоги у відповідній частині є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.
При цьому, перевіривши виконані позивачем розрахунки штрафу суд встановив, що такі розрахунки виконані з попущенням помилок.
Так, за умовами укладеного між сторонами Договору умовою для нарахування штрафу визначено прострочення поставки товару понад тридцяти днів.
Водночас, суд зауважує, що прострочення поставки товару по заявці від 20.11.2025 понад тридцять днів тривало лише щодо постачання товару на суму 6 869,28 грн (а не щодо всього обсягу товару за заявкою). Так само прострочення поставки товару по заявці від 24.11.2025 понад тридцять днів тривало лише щодо постачання товару на суму 16 301,04 грн (а не щодо всього обсягу товару за заявкою).
Таким чином, штраф підлягає застосуванню до постачальника лише щодо товару поставку якого було прострочено на строк понад тридцять днів.
За розрахунком суду обґрунтованою сумою штрафу у спірних правовідносинах є 2 317,03 грн, зокрема:
- по заявці від 20.11.2025 на суму 686,93 грн (6 869,28 грн х 10 %);
- по заявці від 24.11.2025на суму 1 630,10 грн (16 301,04 грн х 10 %).
Отже позовні вимоги у частині стягнення штрафу є обґрунтованими саме у розмірі 2 317,03 грн та підлягають задоволенню у вказаному розмірі. В решті позовних вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 4 390,27 грн позивачу належить відмовити.

Суд зауважує, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Так, за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору у даній справі підлягають покладенню на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 165, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

В И Р І Ш И В:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДЕТАЛЬ» (Україна, 69013, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Акад. Курчатова, будинок 1; код ЄДРПОУ 39705831) на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (Україна, 54055, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця Погранична, будинок 161; код ЄДРПОУ 31448144) пеню в розмірі 2 385,65 грн, штраф в розмірі 2 317,03 грн та судовий збір у розмірі 1 376,94 грн.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 28.04.2026.

Суддя Н.О. Семенчук