ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 Справа № 914/2848/25

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу
за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»
про: визнання недійсним рішення та скасування здійсненого донарахування необлікованого споживання природного газу.

представники
позивача: Старенький О.С.
відповідача: Турчиняк Я.І., Дубіцький В.П.,

ВСТАНОВИВ
12.09.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідача: Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання недійсним рішення та скасування здійсненого донарахування необлікованого споживання природного газу.
Ухвалою суду від 17.09.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.10.2025р.
Хід справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.
24.09.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про уточнення найменування відповідача (вх.№25352/25).
03.10.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№26219/25).
06.10.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку (вх.№26366/25).
15.10.2026р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№27264/25).
Протокольною ухвалою від 15.10.2025р. суд ухвалив розгляд справи здійснювати щодо відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».
17.10.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№27696/25).
20.10.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про продовження процесуального строку (вх.№26366/25).
21.10.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх.№27910/25).
04.11.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на на клопотання про долучення доказів позивачем (вх.№29423/25).
19.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№30946/25).
21.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№31097/25).
27.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів та про залишення без розгляду клопотання щодо витребування доказу, а саме додатку 4 до Типового договору розподілу природнього газу. (вх.№31815/25).
01.12.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№32048/25).
01.12.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на на клопотання про долучення доказів позивачем (вх.№32032/25).
03.12.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (вх.№5207/25), котра прийнята судом.
Так, позивач просить суд розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову, а саме: 
1.Визнати недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення від 02.06.2025р. про задоволення акта про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р. та скасувати здійснене відповідачем донарахування необлікованого об`єму природного газу за період із 07:00 год 01.04.2025р. по 12:00 год 15.04.2025р. в обсязі 199 494, 94 м.куб на суму 3 957 610, 80 грн.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, Код ЄДРПОУ 45204941) на користь Львівського міського комунального товариства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, Код ЄДРПОУ 05506460) 3 028, 00 грн. судового збору та 140000, 00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язану із представництвом інтересів позивача в суді першої інстанції.
Протокольною ухвалою від 03.12.2025р. суд, зокрема, ухвалив: визнати причини пропуску сторонами строку на подання доказів поважними, поновити строк і долучити докази до матеріалів справи, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 21.01.2026р.
20.01.2026р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій просить суд врахувати вказані ним правові висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин (вх.№1837/26).
06.02.2026р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про врахування висновків Верховного Суду (вх.№3465/26).
11.02.2026р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№3834/26).
26.03.2026р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на понесення витрат на професійну правову допомогу за договором №8/22-5 від 22.08.2025р. (вх.№8732/26), а саме: 
Акт №1 від 19.03.2026р. прийому - передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №8/22-5 від 22.08.2025р., а також платіжні інструкції від 29.08.2025р. про сплату 100 000,00 грн та від 02.10.2025р., 10.10.2025р. про сплату 50 000,00 грн. 
30.03.2026р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (вх.№32032/25).
Суть спору та правові позиції учасників справи.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач не вчиняв будь-яких винних протиправних дій, спрямованих на порушення умов договору розподілу газу, в т.ч. щодо пошкодження лічильника газу або роботи комерційного ВОГ, чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується не коректно, та не допустив пропуску проведення чергової повірки лічильника газу.
У свою чергу, за твердженням позивача, відповідач не зафіксував належним чином ознак позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ при знятті та направленні лічильника газу на позачергову повірку, внаслідок проведення якої також не було встановлено і пошкодження ЗВТ. В акті про порушення не вказано ні виду порушення, ні його обставин, ні суті, як це передбачено Кодексом ГРС, а тому такий документ на момент розгляду його комісією не підтверджував складу порушення, яке тягне відповідальність у вигляді зміни режиму нарахування обсягів природного газу. При цьому, непридатність ЗВТ, встановлена за результатами позачергової повірки сама по собі не є підставою для складення акту-розрахунку та зміни обсягів і вартості спожитого природного газу споживачем.
Окрім того, позивач вважає, що відповідальність споживача у вигляді здійснення донарахування обсягів природного газу в пропорції 530% до фактично спожитого за розрахунковий період природного газу, враховуючи наявність 2,84% похибки вимірювання лічильником газоспоживання лише на мінімальній витраті (32,5 м.куб/год) не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.
Враховуючи вказане, на переконання позивача, рішення комісії з розгляду актів про порушення від 02.06.2025 року про задоволення акту про порушення №ЛВ/100-1365-25 від 28.04.2025р. підлягає визнанню недійсним, а здійснене відповідачем донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості за період із 07:00 год 01.04.2025 р. по 12:00 год 15.04.2025р. в обсязі 199 494, 94 м.куб на суму 3 957 610, 80 грн – скасуванню.
Відповідач повністю заперечує проти доводів позивача з наступних підстав:
У випадку, коли лічильник газу споживача визнано непридатним, через те, що його похибка перевищує допустиме значення за результатами позачергової повірки має місце саме позаштатний режим роботи КВОГ - загальмованість зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу, тобто, облік цього ЗВТ є неправильним - ЗВТ не забезпечує єдність вимірювань (достовірність обліку). 
Довідка про непридатність ЗВТ засвідчує факт непридатності засобу вимірювальної техніки до застосування. 
Інше тлумачення зазначеного вище, на думку відповідача, надаватиме можливість споживачу (споживачам) набувати право власності на природний газ за рахунок Оператора ГРМ, що суперечитиме концепції правової держави та підриватиме основоположні принципи її побудови.
Доводи позивача про те, що відповідачем порушено процедуру розгляду акту про порушення не відповідають дійсності та спростовуються неухильним дотримання Оператором ГРМ вимог Кодексу газорозподільних систем під час розгляду акта про порушення.
Звертає увагу суду на те, що Акт про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р. підписано представником споживача без жодних зауважень.
Покликаючись на положення абз. 2 ч.3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» та п.5 ч.1 ст. 1 «Про метрологію та метрологічну діяльність», вказує на те, що закон чітко визначає, що покази комерційного ВОГ споживача беруться до уваги Оператором ГРМ лише в тому разі, коли КВОГ забезпечує єдність вимірювань - тобто, коли лічильник газу здійснює облік, не виходячи за границі допустимих похибок. 
Також, вважає, що наведена позивачем практика Верховного Суду не є релевантною до спірних правовідносин, що виникли у даній справі.
Відповідачем у відзиві визначено перелік питань до позивача, на які позивач на свій розсуд надав відповідь у додаткових поясненнях від 19.11.2025р.
За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив наступне:
01.09.2023р. ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладено Типовий публічний договір приєднання розподілу природного газу №42АТ0105Е2CS-23.
Відповідно до п.п.1.1.,2.1, 2.3. цей Договір регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою його фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем.
Відповідно до п.5.1., 5.2. Договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Визначення об`єму розподiлу та споживання природного газу по Споживачу здiйснюється на межi балансової належностi мiж Оператором ГРМ та Споживачем, на пiдставi даних комерцiйного вузла облiку (лiчильника газу), визначеного в заявi - приєднаннi, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподiльних систем та цим Договором.
Якщо комерцiйний вузол облiку встановлений не на межi балансової належностi cтоpiн (точка вимiрювання не збiгаеться з точкою комерчiйного облiку), фактичний об`єм природного газу визначасться з урахуванням втрат та витрат природного газу мiж точкою вимiрювання i межею балансовоi належностi стоpiн шляхом їх додавання/вiднiмання до/вiд об`єму природного газу, визначеного комерцiйним вузлом облiку в точцi вимiрювання, вiдповiдно до вимог Кодексу газорозподiльних систем. Для визначення об`єму розподiлу та споживання природного газу беруться данi комерцiйного вузла облiку Оператора ГРМ. У разi вiдсутностi комерцiйноiо-вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерцiйного вузла облiку Споживача.
Пунктом 5.3. Договору визначено, що при здійснені обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподiленого та спожитого природного газу береться один кубiчпий метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згiдно з вимогами, визначеними в Кодексi газорозподільних систем.
У разi виявлення порушень вимог Кодексу газорозподiльних систем при облiку спожитого природного газу побутовим Споживачем та Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподiленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем.
Одним із об`єктів споживача на який здійснюється розподіл газу є котельня по вул. Братів Дужих, 22а у м.Львові. Зазначений об`єкт споживача обладнаний лічильником ЛКГ-150 G-400, №4551, 1998 р. випуску, облік споживання газу на максимальній витраті Qmax – 650,00 м.куб./год, на мінімальній витраті Qmin – 32,5,00 м.куб/год., коректором ОЕ-VPT.
Повірка лічильника ЛГК-150, №4551 здійснена 08.08.2023р., про що підприємству видано свідоцтво.
На виконання розпорядження Львівського міського голови №146 від 11.04.2024р. директором ЛМКП «Львівтеплоенерго» видано наказ №Н-235-04/25 від 14.04.2025р. про завершення опалювального сезону 2024-2025 рр., яким з 14 квітня 2025 усім начальникам РТМ наказано зупинити роботу сезонних котелень.
14.04.2025р. листом №21-4105-04/25 ЛМКП «Львівтеплоенерго» повідомило ЛФ ТзОВ «ГРМУ» про закінчення опалювального сезону, припинення подачі газу на котли центрального опалення котелень за списком, про намір встановити заглушки на газових вводах та із проханням направити представників Оператора для опобломбування запірних пристроїв та заглушок на газових вводах перед ГРП (ШРП, ГРУ).
15.04.2025р., на об`єкт Споживача - котельню по вул. Братів Дужих, 22а, прибули працівники відповідача та, за твердженням позивача, без проведення огляду вузла обліку газу, без складення акта обстеження/огляду та без належної фіксації підстав, прийняли рішення про зняття лічильника газу ЛКГ-150 G-400, №4551, 1998 р. випуску на позачергову повірку, про що було складено акт зняття лічильника на позачергову повірку та протокол про направлення ЗВТ на позачергову повірку.
У акті зняття лічильника на позачергову повірку працівники відповідача зазначили, що причиною вказаного рішення є різниця показів між лічильником та коректором в обсязі 0,1 м.куб.
Позивач вказав на те, що не погоджуючись із складеним актом, працівник ЛМКП «Львівтеплоенерго» висловив вимогу про надання письмового обґрунтування причин позачергової повірки ЛГ-К-150.
28.04.2025р. ДП «Львівстандартметрологія» у лабораторії ЛФ ТзОВ «ГРМУ» проведено повірку лічильника газу ЛГ-К-150, №4551, за результатами якої згідно Протоколу повірки встановлено, що похибка вимірювання лічильника на мінімальній витраті (Qmin – 32,5 куб.м./год) перевищує допустиме значення: - 2,84%., середньозважена похибка складає -0,14%. На підставі вказаного протоколу видано довідку №35/03639 про непридатність ЗВТ, підставою чого вказано, що похибка перевищує допустиме значення.
Того ж дня, в лабораторії ЛФ ТзОВ «ГРМУ» складено акт про порушення ЛФ/100-1365-25, у п.2 якого вказано про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем: Розділ ХІ Глава 2 п.3. п.п.1 пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. 
У п.7 акту зазначено, що до нього додано довідку про непридатність ЗВТ №35/03639 від 28.05.2025р., а у п.8 – що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 02.06.2025р. об 10-00 год.
02.06.2025р. комісією відповідача з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачам природного газу в складі: голови Дацюк П.М., секретаря Ковтика М.Я. та членів комісії Басик А.М., Черніков Ю.С., Дуць О.П., Дацик О.І. прийнято рішення задоволити акт про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р. відповідно до п.11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.
Комісією відповідача в складі Дацюк П.М., Дуць О.П., Черніков Ю.С. складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в обсязі 199 494, 94 м.куб. на суму 3 957 610, 80 грн. за номінальними витратами природнього газу усім газоспоживаючим обладнанням за період із 07 - 00 год 01.04.2025р. по 12 - 00 год 15.04.2025р., підставою здійснення якого вказана довідка про непридатність ЗВТ, а методикою розрахунку вказано п.1.1. п.3. гл.2 Розділу ХІ.
04.08.2025р. на адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» надійшло повідомлення ЛФ ТзОВ «ГРМУ» №ЛФ/100/Вих-14174/104/3-25 від 29.07.2025 року про прийняте рішення з рахунком на оплату №82104 від 17.07.2025 року на суму 3 957 610, 8 грн та актом - розрахунком.
ЛМКП «Львівтеплоенерго» не погоджується із рішенням комісії ЛФ ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про задоволення акту про порушення та здійснення нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості, оскільки позивач вважає, що не допустив порушення вимог кодексу ГРС, за які здійснюється донарахування, а рішення комісії прийнято на підставі складеного із порушеннями законодавства вимог акту. При цьому, непридатність ЗВТ, виявлена за результатами позачергової повірки не є правопорушенням, за яке згідно законодавства та договору може бути здійснено донарахування необлікованих обсягів природного газу.
Враховуючи вказане, рішення комісії відповідача, на переконання позивача, має бути визнано недійсним, а здійснене ним донарахування – скасованим.
Наведене стало підставою для звернення позивача до господарського суду.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору розподілу природного газу, що підтверджено підписаною заявою-приєднання від 01.09.2023 року №42АТ0105Е2CS-23 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) та регулюються положеннями Кодексу газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.
Визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору, що передбачено абзацом 1 пункту 1 глави 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем.
У пункті 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, надано визначення термінам, які вживаються у цьому Кодексі, зокрема, вузол обліку природного газу/вузол обліку/ВОГ-сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством; засіб вимірювальної техніки/ЗВТ - технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики; комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ - вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку; коректор об`єму газу - сукупність засобів вимірювальної техніки, які вимірюють тиск і температуру газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, обчислюють об`єм газу за стандартних умов, перетворюючи вихідні сигнали від лічильника газу; лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.
Абзацами 1, 3 пункту 2 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, за наслідками обстеження/контрольного огляду комерційного ВОГ на об`єкті позивача, що проводився 15.04.2025 року, у представників відповідача виникли сумніви щодо метрологічних характеристик лічильника газу ЛГ-К-150, №4551, про що складено Акт про зняття лічильника на позачергову повірку та протокол про направлення ЗВТ на позачергову повірку.
У акті зняття лічильника на позачергову повірку працівники відповідача зазначили, що причиною вказаного рішення є різниця показів між лічильником та коректором в обсязі 0,1 м.куб.
Оскільки в Акті про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р. зазначається про виявлення у позивача, як споживача порушень, визначених главою 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, суд вважає, що цей акт має складатися відповідачем, як оператором ГРМ в порядку, встановленому пунктом 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за формою, наведеною в додатку 21 до цього Кодексу.
Проте, складений працівниками Акт про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р., як за формою так і за змістом не відповідає вказаним вимогам.
Пунктом 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що на дату складання акта про порушення, представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис. У разі неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення (відсутні відповідні засоби чи повноваження) представник Оператора ГРМ робить відповідний запис в акті про порушення та надалі забезпечує контроль за усуненням порушення, що підтверджується окремо складеним актом про усунення порушення.
За формою Акта про порушення, наведеною в додатку 21 до Кодексу газорозподільних систем передбачено: «Відмітка про усунення порушення на дату складання Акта: (зазначаються заходи щодо відновлення роботи ВОГ, усунення під`єднання, відключення, пломбування, тощо).
Крім того, в пункті 4 Акта про порушення передбачено «Відмітка про усунення порушення на дату складання Акта» та зазначено перелік підстав щодо усунення порушення, а саме шляхом: усунення під`єднання, відключення, пломбування, тощо.
Тобто, згідно пункту 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, представники відповідача зобов`язані були на дату складання акта про порушення забезпечити усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення зробити відповідний запис, а у разі неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення (відсутні відповідні засоби чи повноваження) зробити відповідний запис в акті про порушення та надалі забезпечити контроль за усуненням порушення, що підтверджується окремо складеним актом про усунення порушення.
В свою чергу в Акті про порушення, представники відповідача зазначили: «не усунуто, лічильник газу ЛГ-К-150, №4551 потребує ремонту згідно результату позачергової повірки».
Дані твердження не відповідають положенням глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, Акта про порушення за формою, наведеною в додатку 21 Кодексу газорозподільних систем.
Представниками відповідача на дату складання акта про порушення не виконано дій щодо забезпечення усунення виявленого порушення та не зазначено жодної дії щодо забезпечення усунення виявленого порушення у день виявлення порушення та складання Акта про порушення, а також не зазначено підстави неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. 
Крім того, згідно вимог пункту 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, представники відповідача зобов`язані були скласти акт про припинення газопостачання, оскільки під час складання акта про порушення, акта про усунення порушення, акта про припинення/відновлення газопостачання, тощо представниками Оператора ГРМ обов`язково фіксуються та зазначаються у вищезазначених актах показання лічильника газу (ЗВТ), за винятком випадків відмови у доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ).
В свою чергу, 28.04.2025р. року, представниками відповідача складено протокол щодо направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку.
Однак, згідно вимог пункту 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено складення саме акта про припинення газопостачання.
Відповідно до підпункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).
За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (підпункт 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем).
Із встановленого слідує, що Комісія відповідача на підставі довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, кваліфікувала роботу цього лічильника, як роботу в позаштатному режимі (оскільки в Акті про порушення зафіксований такий вид порушення) та провела перерахунок об`ємів природного газу за номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання з 01.04.2025р. по 15.04.2025р. відповідно до підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
За приписами пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням, зокрема, такого:
- при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ (підпункт 1);
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належить, зокрема, пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.
У пункті 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (абзаци 1,2) визначено обов`язки власника (користувача) комерційного ВОГ у випадку виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, до яких належить також лічильник та перелік ситуацій, які кваліфікуються як позаштатний режим роботи.
Так, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.
Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає:
1)витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо;
2)відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу;
3)наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ;
4)індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення;
5)забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів;
6)інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.
Абзацом 3 цієї ж норми Кодексу газорозподільних систем передбачено, якщо внаслідок позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу, розрахунок необлікованих (облікованих частково) об`ємів природного газу за період несправності комерційного ВОГ чи його складових здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 13.02.2020р. у справі №908/386/19 зазначив, що, виходячи з системного аналізу пункту 6 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем, зміст визначення «позаштатний режим роботи» характеризується переліком ознак, які самостійно або в своїй сукупності створюють його юридичне наповнення. Зазначений перелік і не є вичерпним, однак, з, огляду на правову природу відносин з газопостачання та правовий статус його суб`єктів, наявність зазначених ознак підлягає доведенню саме оператором ГРМ насамперед шляхом їх фіксації у відповідному акті.
Водночас, із змісту абзацу 3 пункту 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем слідує, що при встановленні такого порушення Кодексу, як пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі (підпункт 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу) не з вини позивача, для проведення оператором ГРМ перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу відповідно до вимог цього Кодексу, необхідно підтвердження факту необлікованого чи облікованого частково об`єму природного газу внаслідок позаштатного режиму роботи відповідно комерційного ВОГ чи його складових.
Проте, як встановлено судом в Акті про порушення, крім посилання на норму підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем не зафіксовано факту необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу в період до перевірки чи під час перевірки.
Виникнення під час обстеження комерційного ВОГ на об`єкті позивача некоректного відображення показів лічильника газу не є фіксацією факту необлікованого чи облікованого частково об`єму природного газу внаслідок такої роботи відповідно комерційного ВОГ чи його складових в розумінні вимог пункту 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.
Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачем під час проведення обстеження та перевірки комерційного ВОГ на об`єкті споживача не встановлено та не зафіксовано в Акті перевірки ознак наявності роботи комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі та підтвердження факту необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого) природного газу, у Комісії були відсутні підстави для здійснення донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на підставі підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Зважаючи на те, що доведення наявності ознак роботи комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі покладається на відповідача шляхом фіксації їх у відповідному акті про порушення, складеному відповідно до вимог розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не може бути належним доказом наявності підстав для прийняття Комісією оспорюваного рішення.
Суд бере до уваги, що на момент проведення позапланової повірки та складання Довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не був пропущений термін періодичної повірки лічильника газу позивача.
Зі змісту Акта про порушення, складеного відповідачем під час проведення перевірки на об`єкті позивача слідує, що він не містить зауважень щодо роботи коректора газу - Коректору об`єму газу, який є частиною ВОГ. В Акті також не відображено, що на момент його складання Звіт коректора містив повідомлення про аварійні/діагностичні ситуації (несправності), які б свідчили про позаштатний режим роботи комерційного ВОГ або лічильника газу.
Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідачем не подано добові звіти Коректору об`єму газу за період з 01.04.2025 року по 15.04.2025 року, які б містили записи про повідомлення про втручання оператора, а також повідомлення про позаштатні ситуації. 
Також, суду не подано і місячні звіти по Коректору за відповідний період щодо підтвердження некоректного обліку об`єму та обсягу природного газу.
Крім того, на момент проведення позапланової повірки та складання Довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не був пропущений термін періодичної повірки Коректору об`єму газу.
Для цілей визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим, Кодекс газорозподільних систем розмежовує несправність лічильника, що сталася внаслідок його пошкодження, та несправність лічильника, що сталася внаслідок позаштатного режиму роботи. Наведене положення щодо окремих складових комерційного ВОГ конкретизовано підпунктом 2 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Так, вказаною нормою Кодексу визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням того, що у разі якщо при вимірюванні лічильником газу або звужуючим пристроєм та/або датчиком різниці тиску перевищується діапазон вимірювання або вони працюють в позаштатному режимі, про що є зареєстровані та зафіксовані у звітах обчислювача чи коректора об`єму газу повідомлення про наявні аварійні/діагностичні ситуації (несправність), об`єм розподіленого (спожитого) природного газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунки проводяться за фактичний час тривалості аварійної/позаштатної ситуації.
Такий підхід дозволяє кваліфікувати пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або роботу комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, як порушення «не з вини споживача», оскільки хоча споживач у цих випадках не здійснював несанкціонованого втручання, водночас міг виявити пошкодження ЗВТ/лічильника газу (механічне пошкодження цілісності конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання) або позаштатний режим роботи, що за пунктом 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем охоплює ситуації, які споживач може виявити.
При цьому, як слідує зі змісту пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, він не описує виявлення непридатності до застосування внаслідок невідповідності його метрологічних характеристик, тобто дефект лічильника, який міг з часом проявитись і який не пов`язаний з його пошкодженням або позаштатним режимом роботи. Такі дефекти споживач за звичайних умов не може виявити. Для їх запобігання лічильники газу підлягають, зокрема, періодичній повірці.
За визначенням, поданим у пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, повірка лічильника газу - встановлення придатності до застосування лічильника газу на підставі результатів контролю його метрологічних характеристик, що здійснюється в установленому законодавством порядку.
В процесі періодичної повірки відповідно до глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за відсутності дублюючого ЗВТ та невстановлення Оператором ГРМ на місце демонтованого ЗВТ аналогічного ЗВТ (погодженого зі споживачем для комерційних розрахунків) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є демонтований ЗВТ, розраховується за середньодобовим обсягом споживання за попередні три аналогічних періоди. При цьому Оператору ГРМ забороняється без погодження споживача здійснювати заходи з припинення газопостачання на комерційний ВОГ, до складу якого входив демонтований ЗВТ.
При цьому, пунктом 8 вказаної глави передбачено, що у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу XI цього Кодексу.
У разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини Оператора ГРМ (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників споживача) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується з урахуванням фактичних даних ЗВТ, по якому пропущений термін повірки.
Аналіз наведених положень Кодексу газорозподільних систем дає підстави для висновку про те, що, якщо за результатами вчасної періодичної повірки встановлено непридатність лічильника до застосування лише внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, наслідки, передбачені підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме визначення обсягу переданого (прийнятого) газу за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання, не настають.
Отже, за умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу в позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2020р. у справі №906/962/18.
Відповідно до абзацу 2 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ при порушеннях, пов`язаних з пошкодженням ЗВТ та / або пломб на ЗВТ, за наявності по об`єкту споживача даних дублюючого ВОГ, а також в ситуації, коли наявні дані в обчислювачі / коректорі об`єму газу є достатніми для визначення об`єму природного газу по об`єкту споживача, процедура, передбачена цією главою, не застосовується.
Верховний Суд у постанові від 02.12.2020р. у справі №906/962/18 дійшов висновку, що за умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу в позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до п.4 гл.4 розд.ХІ Кодексу ГРМ.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 28.02.2023р. у справі № 927/153/22.
Таким чином, Акт про порушення та Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, які складені після проведення обстеження та перевірки ВОГ на об`єкті позивача, не є достатньою підставою для прийняття Комісією відповідача оспорюваного рішення та проведення перерахунку об`ємів природного газу за номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання відповідно до підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення Комісії з розгляду Акта про порушення в даній справі, не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем та порушує права та інтереси позивача, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним та скасуванню.
Згідно зі ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
В п.53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012р. у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.
Судом здійснено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010р.). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018р. у справі № 127/3429/16-ц.
Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:
Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №20065 від 09.09.2025р. на суму 3 028,00 грн.
Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Водночас, за приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З аналізу вищезазначених норм законодавства суд слідує, що понижуючий коефіцієнт 0,8 при поданні до суду процесуальних документів в електронному вигляді застосовується імперативно.
Щодо цього, судом враховуються також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у Постанові від 16.11.2022р. у справі № 916/228/22.
Таким чином, враховуючи подання до суду позовної заяви в електронній формі, на боржника слід покласти витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн (3028 х 0,8). Відтак, 605,60 грн судового збору є надмірно сплаченими.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За таких обставин, сплачена частина судового збору у розмірі 605,60 гривень підлягає поверненню платнику.
Враховуючи, що від позивача не надходило клопотання про повернення судового збору, питання про повернення суми судового збору у розмірі 605,60 гривень під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.
Щодо заявлених позивачем 140 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).
Частинами 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивач у позовній заяві (також у заяві про зміну предмету позову) зазначив про те, що ним понесено витрати в сумі 140 000,00 грн. на професійну правничу допомогу та просив відповідно стягнути з відповідача зазначену суму витрат. 
В підтвердження понесення судових витрат на оплату правової допомоги до позовної заяви долучено: договір №8/22-5 від 22.08.2025р., Акт №1 від 19.03.2026р. прийому - передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №8/22-5 від 22.08.2025р., а також платіжні інструкції від 29.08.2025р. про сплату 100 000,00 грн та від 02.10.2025р., 10.10.2025р. про сплату 50 000,00 грн. 
У матеріалах справи наявні також копії ордеру серії ВС №1399076 від 11.09.2025р., виданого Адвокатським бюро «Романа Посікіри» адвокату Посікірі Р.Р., та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000094 від 05.04.2014р. 
Крім того, у суду наявний ордер серії ВС №1416496 від 17.11.2025р., виданий Адвокатським бюро «Романа Посікіри» адвокату Старенькому О.С. відповідно на представництво інтересів ЛМКП «Львівтеплоенерго» у справі.
За висновками суду, надані позивачем документи, є достатніми доказами понесення вказаним учасником судового процесу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
Здійснивши аналіз предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.
Так, загальна вартість послуг є неспівмірною із обсягом наданих послуг. У даній справі зміст наданої правової допомоги є звичайним та включає надання консультації клієнту, подання адвокатських запитів, подання позову та інших заяв по суті спору, подання заяв (клопотань) у справі і додаткових пояснень, участь у судових засіданнях. У ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення позову чи про призначення судової експертизи.
Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.
У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката, які позивач просить суд покласти на відповідача, у розмірі 140 000,00 грн. не співмірний до предмета спору та складності цієї справи.
Відповідач у поданих запереченнях вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу завищеним.
Відтак, надавши оцінку усім доданим до позовної заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4 ст.126 ГПК України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту заяв по суті спору), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 50 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.129 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.
Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Визнати недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення від 02.06.2025р. про задоволення акта про порушення №ЛФ/100-1365-25 від 28.04.2025р. та скасувати здійснене відповідачем донарахування необлікованого об`єму природного газу за період із 07:00 год 01.04.2025 р. по 12:00 год 15.04.2025р. в обсязі 199 494, 94 м.куб на суму 3 957 610, 80 грн.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (адреса: Україна, 04116, місто Київ, вул.Шолуденка, будинок 1; ідентифікаційний код - 44907200) в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (адреса: Україна, 79039, Львівська обл., місто Львів, вул.Золота, будинок 42; ідентифікаційний код - 45204941) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса: Україна, 79040, Львівська обл., місто Львів, вул.Данила Апостола, будинок 1; ідентифікаційний код 05506460) 2 422,40 грн. судового збору та 50 000, 00 грн. витрат на професійну правову допомогу, пов`язану із представництвом інтересів позивача в суді першої інстанції.
4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 11.05.2026р.

Суддя Король М.Р.