ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 450/672/26 пров. № А/857/24761/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Довга О.І.
судді Запотічний І.І.
Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2026 року у справі № 450/672/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови (головуючий суддя Добош Н.Б., м.Пустомити, Львівська область),-
В С Т А Н О В И В:
12.02.2026 ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6616431 від 05.02.2026 у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що спірною постановою, на підставі ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за порушенням п.8.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).
Позивач не погоджувався зі спірною постановою, вважав її безпідставною, оскільки на його переконання жодного правопорушення не вчинив, зокрема не порушував вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», оскільки є водієм автомобіля та обслуговує підприємство, яке розташоване у пішохідній зоні.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області позов задоволено:
- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6616431 від 05.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП;
- справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за 1 ст. 122 КУпАП - закрито;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ЄДРПОУ 40108720 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 532,48 гривень.
За змістом висновків суду першої інстанції позивач неправомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки за відсутності інших під??їздів, правомірно здійснив зупинку біля магазину, здійснюючи доставку вантажу – товарів промислової групи згідно ТТН, за відсутності інших під?їздів до магазину має право згідно ПДР відступити від вимог дорожнього знаку 3.21.
Не погодившись із висновком суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Помилковість висновків суду першої інстанції відповідача обгрунтовує покликанням на те, що дія дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» поширюється на всі транспортні засоби, за винятком випадків, прямо передбачених правилами. Відповідно до ПДР, дія знака 3.21 не поширюється лише на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. 
Позивач не надав доказів того, що його транспортний засіб є маршрутним транспортним засобом, який рухався за затвердженим графіком.
Також зазначає, що вина позивача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі й відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
У відповідь на апеляційну скаргу позивач подав відзив. Просить апеляційний суд відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відеозапис не містить фіксаціі? подіі? адміністративного правопорушення. Натомість містить скарги позивача щодо порушення уповноваженими особами відповідача процедури притягнення особи до адміністративноі? відповідальності, розмови, що не стосується суті справи, а також процес ознаи??омлення позивача з винесеною постановою постанову ЕНА No 6616431 від 05.02.2026. 
Крім цього, зазначає, що на відеозаписі взагалі відсутня фіксація самого знаку 3.21, и?ого знаходження (місце встановлення) та факту знаходження зазначеного транспортного засобу в зоні діі? цього заборонного знаку. Також, на переконання позивача, відеозаписом не підтверджується, знаходження автомобіля позивача в зоні діі? дорожнього знаку п. 3.21 «В`і?зд заборонено», а встановити маршрут без відповідних доказів неможливо. 
Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Учасники справи, їх представники в судове засідання не з?явились, що не перешкоджає розгляду справи по суті. За правилами статті 229 КАС України фіксація технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.
Зі змісту спірної постанови від 05.02.2026 серії ЕНА №6616431, 05.02.2026 о 10:04 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ ATEGO, державний номерний знак НОМЕР_2 , у місті Бережани, Тернопільської області, на площі Ринок, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 ПДР України «В`їзд заборонено». Зазначені діє порушенням п. 8.4 «в» ПДР України - порушення вимог заборонних знаків. За цих обставин ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП. 
Позивач з постановою відповідача не погодився, а тому подав до суду позов.
Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.
Обґрунтовуючи помилковість висновків позивача щодо наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зокрема покликався на те, що працює в ТзОВ «РУШ» на посаді водія автотранспортних засобів в транспортному відділі РЦ Львів, та згідно товарно-транспортної накладної доставляв вантаж за маршрутом з (пункт навантаження) м. Львів вул. Городоцька, буд. 367 до (пункт розвантаження) с. Бережани площа Ринок, буд. 9. Вважав, що дія дорожнього знаку 3.21 «В?їзд заборонено» на нього не поширюються, оскільки він керував транспортним засобом, який обслуговує підприємства, розташоване у позначеніи? зоні. З цим доводами погодився суд першої інстанції, однак на переконання апеляційного суду такі є помилковими з огляду на наступне.
Згідно ПДР дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Отже, ПДР не передбачено право відступу від виконання вимог знаку 3.21 «В?їзд заборонено» для водіїв, що керують транспортним засобом, який обслуговує підприємства, розташоване у позначеніи? зоні. Виняток становлять транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;
Позивач на підтвердження своєї позиції покликається на норму ПДР, якою передбачено, що « Не поширюється дія знаків3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення». Таке покликання є неправильним, з огляду на те, що знак 3.21 не входить у згаданий перелік, на що наштовхує нумерація знаків та їх послідовне зазначення у відповідному розділі ПДР.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Так, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У матеріалах справи є наданий відповідачем відеозапис з боді-камери працівника поліції, проте, на такому не зафіксовано події адміністративного правопорушення. Натомість, на відеозаписі зафіксовано розмови, що не стосуються суті справи, а також процес ознайомлення позивача зі спірною постановою ЕНА № 6616431 від 05.02.2026 року. 
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив цей адміністративний спір, однак з неправильним застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги частково є правильними, однак не впливають на зміну висновку щодо правильності вирішення спору судом першої інстанції по суті позовних вимог.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає зміні його мотивувальної частини з огляду на мотиви вказані у цій постанові апеляційного суду.
Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області задовольнити частково.
Мотивувальну частину рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2026 року у справі №450/672/26 змінити з огляду на висновки апеляційного суду у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар