Справа № 560/15654/25
	
РІШЕННЯ
іменем України
18 травня 2026 року	м. Хмельницький	
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати наказ командування військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2025 про результати проведення службового розслідування, яким ОСОБА_1 визнано особою, що самовільно залишила військову частину.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.08.2025, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я повідомив медичну частину про необхідність проведення медичного огляду. Вказує, що після цього його разом з іншими військовослужбовцями направили до лікарні, однак під час зупинки поблизу м. Павлоград транспортний засіб із військовослужбовцями поїхав без нього.
Зазначає, що після вказаних подій він намагався зв`язатися з безпосереднім командиром та медичним працівником, однак зв`язок із ними був відсутній. В подальшому позивачу стало відомо про проведення службового розслідування та видання наказу, яким його визнано таким, що самовільно залишив військову частину.
Позивач вважає такий наказ протиправним та вказує, що службове розслідування фактично не проводилось, а його право на надання пояснень під час проведення службового розслідування забезпечено не було. 
Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористався.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №73 від 09.03.2024, молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 09.03.2024.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №106 від 16.04.2025, молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду водія-електрика-моториста 3 відділення перехоплювачів безпілотних літальних апаратів 3 взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 31.08.2025 молодшого сержанта ОСОБА_1 , водія-електрика-моториста 3 відділення перехоплювачів безпілотних літальних апаратів 1 взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, у зв`язку із самовільним залишенням району виконання бойового завдання, виключено з котлового забезпечення (триразове харчування за каталогом) з 31.08.2025.
Підставою для видання вказаного наказу зазначено рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 31.08.2025.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2025 №3590, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню місця служби водієм-електриком-мотористом 3 відділення перехоплювачів безпілотних літальних апаратів 1 взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2025 №7783 "Про результати проведення службового розслідування". 
Згідно з актом службового розслідування, 31.08.2025 близько 17:00 під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 , який самовільно залишив район виконання завдань за призначенням. Пошук військовослужбовця в районі зосередження підрозділу позитивного результату не приніс, місцезнаходження військовослужбовця встановити не вдалося. Документів, які б підтверджували законні підстави його відсутності на службі, станом на 05.09.2025 надано не було.
Під час проведення службового розслідування були відібрані письмові пояснення у сержанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , які повідомили, що 31.08.2025 під час перевірки наявності особового складу батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 , який покинув позицію радіолокаційної станції. Телефонний зв`язок із ним був відсутній. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2025 №7783 "Про результати проведення службового розслідування", встановлено факт самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та вирішено притягнути його до дисциплінарної відповідальності після повернення до військової частини.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
В ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII зазначається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який, відповідно до частини першої преамбули, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Сутність військової дисципліни визначено статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, а саме, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з статтею 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна, зокрема, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Приписами статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст. ст. 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).
Згідно з статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. 
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок № 608.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 608).
Пунктом 2 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2025 №3590 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню місця служби водієм-електриком-мотористом 3 відділення перехоплювачів безпілотних літальних апаратів 1 взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_1 .
Підставою призначення службового розслідування зазначено рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що особливістю спірних правовідносин є те, що вони виникли під час дії в Україні правового режиму воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжений іншими Указами Президента України та діє на сьогоднішній час.
Відповідно, у таких умовах особлива відповідальність покладається на військових, адже саме вони несуть державну службу особливого характеру, що полягає у здійсненні професійної оборони держави, її незалежності та територіальної цілісності.
Судом встановлено, що факт відсутності позивача у місці дислокації військової частини не заперечується і самим позивачем.
Позивач, зі свого боку, наполягає на порушенні відповідачем процедури проведення службового розслідування, а саме: неповідомленні позивача про призначення та проведення службового розслідування, а також невідібранні пояснень у військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування.
У цьому аспекті суд зазначає, що розділом ІV Порядку № 608 урегульовано питання щодо повноважень осіб під час службового розслідування, зокрема, пункт 1 цього розділу визначає обов`язки осіб, які проводять службове розслідування, а пункт 2 - їх права, пункт 3 - права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування.
Пунктом 2 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема, запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, отримувати письмові пояснення.
Отже, витребування пояснень при проведенні службового розслідування не є обов`язком для особи, яка його проводить.
Надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Подібний за змістом висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616.
У цій справі судом не встановлено, що відсутність пояснення військовослужбовця вплинуло на повноту та об`єктивність висновків службового розслідування.
Враховуючи суть обставин, відповідно до яких проводилось службове розслідування, а саме відсутність військовослужбовця в пункті дислокації військової частини, відсутність інформації щодо його місцезнаходження, суд вважає посилання позивача на недотримання відповідачем вимог Порядку № 608 необґрунтованими.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.02.2026 у справі № 480/2475/23.
Крім того, судом не встановлено відмови з боку відповідача позивачу у реалізації прав, передбачених пунктом 3 розділу IV Порядку № 608.
У постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616 Верховний Суд вказав, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Суд зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені в ході розгляду справи обставини та досліджені судом докази, у зв`язку з чим, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення спірного наказу.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 травня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	
 	 	
Головуючий суддя 		Д.А. Божук