Справа № 439/756/26 
Провадження №1-кп/439/165/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 червня 2026 року         м.Броди 

Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141160000047 від 11 лютого 2026 року за обвинуваченням  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Броди Золочівського району Львівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, такого що не працює, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактичнопроживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора       ОСОБА_4 
обвинуваченого     ОСОБА_3 
в с т а н о в и в:
Відповідно до постанови Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/2486/25 від 09 січня 2026 року, яка набрала законної сили 20 січня 2026 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Проте, ОСОБА_3 вирішив умисно не виконувати зазначене судове рішення, що набрало законної сили. У подальшому, ОСОБА_3 будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України продовжив керування транспортними засобами. Так, ОСОБА_3 11 лютого 2026 року, близько 10 години 00 хвилин, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи умисно, всупереч рішення Бродівського районного суду Львівської області, яке набрало законної сили, маючи реальну можливість його виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «PEUGEOT» моделі «4007» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вулиці Івана Франка, що у м. Броди, Золочівського району, Львівської області. Тоді ж, під час керування вказаним автомобілем, ОСОБА_3 був зупинений працівниками СРПП відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», в ході чого було виявлено умисне невиконання ним рішення суду.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ч. 1 ст. 382 КК України.
У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно знав про наявність постанови суду від 09 січня 2026 року якою його визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу та з позбавленням права керування транспортними засобами. ОСОБА_3 вказав, що дійсно 11 лютого 2026 року, близько 10 години 00 хвилин він керував транспортним засобом всупереч постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами. Пояснити чому так вчинив не може. Зазначив, що усвідомив що був не правий та порушив закон, щиро розкаюється, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується за обставинами, наведеними у обвинувальному акті та інші учасники процесу не оспорюють інших обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються. 
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином;
- особу обвинуваченого: ОСОБА_3 не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій;
- обставини, які пом`якшують покарання: активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття обвинуваченого. 
- обставини, що обтяжують покарання не встановлено. 
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, є покарання в межах санкції ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу, у мінімальній межі, передбаченої санкцією цієї статті.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.
Керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази: електронний носій інформації типу DVD-R диск білого кольору, із написом «Годій ст. 382 ч.1» ємністю 4,7 gb - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1