П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5950/25	

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 2.02.2025р. №14/03-08р щодо неврахування йому додаткової вислуги років від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи із 22 років військової служби та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 1.03.2025р. за вислугу років у розмірі 56% сум грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває з 1998р. на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач вказує, що він звертався до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку його пенсії, виходячи із 22 років вислуги років, однак рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 20.02.2025р. № 14/03-08р відмовлено у проведенні перерахунку пенсії по вислузі років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на дату звільнення зі служби.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 2.02.2025 №14/03-08р про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи із 22 років військової служби та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 1.03.2025р. за вислугу років у розмірі 56% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги, зміни рішення суду у резолютивній частині, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Частиною 4 ст.317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що пенсіонерам, яким призначена пенсія на підставі Закону №2262-ХІІ та які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням додаткової вислуги років від часу такого призову на військову службу до дня фактичного звільнення.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, дійшов правильного висновку щодо результату вирішення спору, однак у резолютивній частині допустив описку у даті рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Миколаївській області з 9.08.1998р. та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262.
Згідно із військовим квитком серії НОМЕР_1 у період з 24.02.2022р. по 31.07.2023р. проходив військову службу на офіцерських посадах (а.с.8).
Відповідно до розрахунку №9591 вислуга років позивача становить 22 роки 05 місяців 11 днів (а.с.11).
18.02.2025р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону №2262, з урахуванням додаткової вислуги років.
20.02.2025р. ГУ ПФУ в Миколаївській області рішенням за №14/03-08р відмовив позивачу у перерахунку пенсії, з урахуванням додаткової вислуги років, оскільки на день звільнення зі служби вислуга років в календарному обчисленні складає 22 роки 05 місяців 11 днів, тобто менше 25 років. Тому підстави для перерахунку пенсії відсутні (а.с.11 зв.б.-12).
Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон - №2262-ХІІ) є спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі.
Відповідно до чч.1, 3 ст.1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно з ч.ч.3, 4 ст.2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Умови призначення пенсій за вислугу років визначені статтею 12 Закону №2262-ХІІ.
Зокрема, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ (у редакції на дату призначення позивачу пенсії за вислугу років у 1998 році) право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.
Водночас станом на дату виникнення спірних відносин норма пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ викладена у новій редакції, відповідно до якої пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020р. або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Розмір пенсії за вислугу років визначено у статті 13 Закону №2262-ХІІ.
Так, відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
Частиною 3 ст.43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ч.2 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Частинами першою, другою ст.63 Закону №2262-ХІІ визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подає додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Процедуру подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. за №3-1 (далі - Порядок №3-1; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Зокрема, згідно з пунктами 2, 3 розділу І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, за останнім місцем служби.
Заява ж про перерахунок пенсії (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Пунктом 6 розділу IV Порядку №3-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.
Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу вперше призначено пенсію за вислугу років 9.08.1998р. на підставі Закону №2262-ХІІ (вислуга років - 21 рік).
У період з 24.02.2022р. по 31.07.2023р. позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації.
Після звільнення з військової служби позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням додаткової вислуги років згідно із документами наданими листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.12.2024р. №9/1/17212. 
Однак, рішення від 20.02.2025р. за №14/03-08р відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років, мотивуючи рішенням тим, що відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається у разі наявності в особи календарної вислуги років понад 25 років, а згідно із розрахунком №9591 від 15.11.2024р. вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 05 місяців 11 днів.
Надаючи оцінку вказаній підставі відмови у перерахунку пенсії, колегія суддів зауважує, аналіз наведених вище приписів ч.3 ст.2 Закону №2262-ХІІ дає підстави вважати, що пенсіонери, яким призначена пенсія на підставі Закону №2262-ХІІ та які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятті на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням додаткової вислуги років від часу такого призову на військову службу (прийняття на службу за новим контрактом) до дня фактичного звільнення.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, в контексті спірних відносин, є збільшення вислуги років у пенсіонерів із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за Законом №2262-ХІІ, у разі призову їх на військову службу, зокрема під час мобілізації, що може бути реалізовано шляхом звернення із відповідною заявою пенсіонера, поданою безпосередньо до територіального органу Пенсійного фонду України та доданими до неї документами.
Такий висновок щодо застосування приписів частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ наведений у постанові Верховного Суду від 22.10.2025р. у справі №380/1520/25 та врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що норми статей 2, 51 та 63 Закону України №2262-ХІІ у їх системному взаємозв`язку регулюють не лише питання первинного призначення пенсії, але й порядок її подальшого перерахунку у разі виникнення обставин, що впливають на розмір пенсійного забезпечення. При цьому законодавець чітко розмежовує підстави для призначення пенсії та підстави для її перерахунку, які не є тотожними за своїм змістом та правовою природою.
У випадку повторного проходження військової служби після призначення пенсії, правове значення має сам факт набуття додаткової вислуги років, що підлягає врахуванню при визначенні нового розміру пенсії. Відтак, перерахунок пенсії у такому випадку не ставиться у залежність від досягнення особою певного мінімального обсягу календарної вислуги років, необхідного для первинного призначення пенсії, а здійснюється виключно з підстави збільшення тривалості служби.
Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності у позивача необхідної календарної вислуги років – 25 років, як підстави для відмови у перерахунку пенсії є помилковими, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та фактично підміняють процедуру перерахунку пенсії процедурою її призначення, що суперечить змісту Закону №2262-ХІІ.
Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 24.02.2022р. по 31.07.2023р. проходив військову службу за призовом під час мобілізації, що відповідно до вимог законодавства підлягає зарахуванню до вислуги років, у тому числі на пільгових умовах, та впливає на розмір пенсійного забезпечення. 
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 20.02.2025р. за №14/03-08р є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно із п.«а» ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розмір пенсії позивача повинен становити 56% грошового забезпечення (50% - 20 повних років + 3% за повний рік вислуги років (за 2 роки – 6%).
Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що позивачем у позовних вимогах допущено описку у даті рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області.
При цьому, приймаючи рішення, суд першої інстанції допустив описку в резолютивній частині рішення, а саме у даті рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке підлягає скасуванню, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне її виправити.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, другий пункт резолютивної частини рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині дати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років, а саме з « 02.02.2025» на « 20.02.2025», в іншій частині судове рішення -залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,317,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026р. змінити, виклавши другий пункт резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.02.2025р. №14/03-08р про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років.».
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук