Справа № 129/154/26
Провадження № 22-ц/801/1379/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

02 червня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Рудя О.Г.,
у справі №129/154/26 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" (позивач)
до  ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Історія справи та короткий зміст вимог заяви
В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Капіталресурс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 000 доларів США.
16 березня 2026 року позивач ТОВ «Капіталресурс» подало суду заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на відповідача майно, зокрема, земельну ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га; 1/4 частку квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; та житловий будинок АДРЕСА_2 .
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 17 березня 2026 року за заявою ТОВ «Капіталресурс» ухвалено накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га; 1/4 частку квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; та житловий будинок АДРЕСА_2 , які належать відповідачеві.
06 квітня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав суду першої інстанції клопотання про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи його тим, що порушено принцип співмірності, оскільки арешт накладено на все майно без аналізу його вартості та співвідношення із сумою позову. 
Більше того, арешт накладено на майно, яке йому не належить, зокрема, 1/4 частка квартири у м. Хмільник, вже не перебуває у його власності.
На думку заявника також має місце сплив позовної давності за вимогами позивача. Так, кредитний договір № 412/П/27/2008-840 укладено 08.08.2008 року, останній платіж здійснено також у 2008 році і з того часу жодних дій, що переривають строк позовної давності, він не вчиняв. Відтак строк позовної давності сплив у 2011 році.
Зазначає, що позивачем не надано також доказів ризику відчуження майна. 
За вказаних обставин заявник просив суд постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Бершадського районного суду від 17 березня 2026 року щодо земельної ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Вінницька обл., Бершадський р., с/рада. Джулинська. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 682086105204; 1/4 частки квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19465705109; житлового будинку АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 133915805204.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року заяву задоволено частково. Вирішено скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 17.03.2026 у цивільній справі № 126/154/26 у вигляді накладення арешту на 1/4 частку квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19465705109.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, та постановити нову про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не встановив наявності ризику невиконання рішення суду, не перевірив достатність існуючого забезпечення іпотекою, порушив принцип співмірності, не надав оцінки доводам позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості. 
Так, позивачем не надано доказів існування ризику невиконання рішення суду у разі задоволення позову, а також доказів про можливість здійснення відчуження майна. Зазначає, що суд наклав арешт на все належне йому майно, не встановивши його вартості, чим порушив принцип співмірності. Вважає також, що виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечене іпотекою – земельною ділянкою в с. Крушинка, а відтак наявність такого забезпечення вже гарантує виконання рішення суду і необхідності у додатковому забезпеченні немає. Такі дії свідчать про зловживання процесуальними правами з боку позивача.
Стверджує, що оскільки кредитні зобов`язання виникли у 2008 року, тоді ж здійснено останній платіж, то строк позовної давності сплив у 2011 року, а відтак питання наявності права вимоги є первинним, оскільки за відсутності дійсного права вимоги відсутній і предмет, який може бути забезпечений у порядку статті 149 ЦПК України. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу суду позивачем не подано, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 04 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній та просив її задовольнити.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутність. 
Встановлені судом першої інстанції обставини
Скасовуючи частково заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що частина майна, на яке було накладено арешт, зокрема 1/4 частка квартири у АДРЕСА_1 , не є особистою приватною власністю відповідача, тобто фактично обмежено права третьої особи. 
Водночас, суд вважав передчасним і відмовив у скасуванні арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119 та житловий будинок АДРЕСА_3 .
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам .
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Відповідно до частини 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях відпала.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі №753/12741/17, від 22 квітня 2020 року у справі №607/15533/17, від 06 травня 2020 року у справі №756/8156/18, від 19 листопада 2020 року у справі №759/3883/17, від 27 січня 2021 року у справі №757/9023/18-ц, від 10 лютого 2021 року у справі №641/1271/19-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Капіталресурс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 000 доларів США.
16 березня 2026 року позивач ТОВ «Капіталресурс» подало суду заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на відповідача майно, зокрема, земельну ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га; 1/4 частку квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; та житловий будинок АДРЕСА_2 .
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 17 березня 2026 року за заявою ТОВ «Капіталресурс» ухвалено накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га; 1/4 частку квартири, загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 32.6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; та житловий будинок АДРЕСА_2 , які належать відповідачеві.
Задовольняючи заяву ТОВ «Капіталресурс» про забезпечення позову та накладаючи арешт на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив із того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вид забезпечення позову передбачений ЦПК України і заходи, які просить вжити позивач є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.
Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24, 25) відповідач ОСОБА_1 не є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 . Так, зазначене нерухоме майно (квартира) належить на праві спільної часткової власності - по частці: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Відтак застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку цієї квартири призводить до фактичного обмеження прав третьої особи. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції порушив принцип співмірності.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 20 000 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час звернення позивача до суду становило 845 800 грн.
Згідно звіту про проведену оцінку земельної ділянки кадастровий номер: 0520481600:01:001:0119, площею 1,8658 га, на яку накладено арешт, її ринкова вартість становить 4 300 дол. США, що в перерахунку у гривні (на дату оцінки 06.03.2026) становить 188 000 грн без ПДВ., а орієнтована вартість житлового будинку АДРЕСА_5 складає 5 000 дол США, у гривневому еквіваленті це – 218 500 грн.
Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором у добровільному порядку не виконує, у позивача виникли побоювання, що з метою уникнення боргових зобов`язань позичальник зможе відчужити своє майно на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що скасування заходів забезпечення позову є передчасним, та вважає, що такий вид забезпечення повністю співмірний із заявленими позивачем вимогами, оскільки вартість забезпеченого судом майна, відповідно матеріалів справи, є двічі меншою за ціну позову .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив наявності ризику невиконання рішення та не надав оцінки доводам позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, а також не звернув уваги щодо спливу строку позовної давності, є безпідставними, оскільки дане питання досліджується не під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, а під час розгляду справи по суті. Законом не передбачено при розгляді питань про забезпечення позову, або ж про скасування заходів забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, суд повинен з`ясувати лише наявність спору, який в даному випадку присутній.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність необхідності у додатковому забезпеченні позову, оскільки кредитне зобов`язання забезпечено іпотекою земельної ділянкою в с. Крушинка площею 0,2501 га колегія суддів зазначає, що знаходження певного майна в іпотеці не може нівелювати можливість накладення арешту на інше нерухоме майно.
Крім того, у витягу з реєстру прав на нерухоме майно йдеться про його обтяження на суму понад двісті тисяч доларів, вартість власне майна, як засобу забезпечення виконання зобов`язань в матеріалах справи відсутня. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового скасування заходів забезпечення позову є вірним, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375 ЦПК України, Суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий         І.М. Стадник 

Судді          М.В. Матківська

І.В. Міхасішин