Справа № 303/11184/23
Провадження № 2/303/1757/23

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Торинець Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 18.01.2023 між ПАТ СК «Арсенал страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту № 13/23-ТЗ/МК, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 12.04.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Фольцваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортному засобу марки «Тойота», державний номер НОМЕР_1 спричинені механічні пошкодження. Товариство понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в розмірі 402 659,99 грн на підставі рахунку № СТО 0001628 від 18.04.2023. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольцваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «СК «Княжа» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212715094, ПАТ «СК «Арсенал страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. СК «Княжа» здійснила виплату у розмірі 160 000,00 грн. Не відшкодована частина збитку складає 242 659,99 грн. ПАТ «СК «Арсенал страхування» просило стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 242 659 грн 99 коп. та витрати по сплаті судового збору. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2024 призначено судово - автотехнічну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2024 провадження по цивільній справі поновлено.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. На фотографіях, виготовлених у день ДТП 12.04.2023 зафіксовано, що автомобілю марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 заподіяно незначні механічні пошкодження. Вважав, що майнова шкода визначена у звіті про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу за вих. № 133235 від 08.05.2023 не відповідає дійсній вартості ремонту автомобіля «Тойота», є завищеною, не враховано розмір коефіцієнта фізичного зносу (Ез), який слід було застосувати в зв`язку з наявними до ДТП пошкодженнями та деформаціями транспортного засобу. Фари не були пошкодженні, але внесені до обсягу робіт на відновлювальний ремонт (3.3 Звіту). У звіті враховано накладку бамперу, яка до моделі даного транспортного засобу не передбачена. 
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що від удару при ДТП були пошкоджені кріплення обох фар, ремонт яких технологічно неможливий. На момент дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації т/з «Тойта», д/н НОМЕР_1 , складав 2,45 року, тому відповідно до п. 7.8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коефіцієнт зносу не застосовується. Крім того, коефіцієнт фізичного зносу застосовується тільки при розрахунку страхового відшкодування при виплаті за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією відповідно до спеціального закону, а в цій справі спір виник з деліктних зобов`язань.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач не погодився з позицією позивача щодо незастосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Тойота», державний номер д/н НОМЕР_1 , а також необхідності заміни фар пошкодженого транспортного засобу. Вважав, що експертом порушено п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки транспортний засіб оглядався оцінювачем за відсутності відповідача. Зазначає, що у звіті матеріальна шкода експертом не оцінена, зроблено виключно розрахунок вартості ремонту.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача - адвокат Бай О.М. в письмових поясненнях від 13.03.2025 та від 03.12.2025, а також у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та додатково зазначила про наявні сумніви в точності висновків звіту та самого звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Так, в звіті зазначено, що ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Едак» укладеного договір про проведення автотроварознавчого дослідження КТЗ, але зазначений договір, заява-замовлення, договір між СК «Арсенал страхування» та ТОВ «Едак» в матеріалах справи відсутні. Автотоварознавче дослідження та оцінка проведена 12.04.2023, тобто раніше ніж укладено договір 24.04.2023 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Едак». При виготовленні звіту використовувалися різні програми. Так, для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ використовувалася «Aurora», а ремонтна калькуляція виготовлялася за допомогою системи «Audatex». ТОВ «Аудатекс Україна» повідомило, що 12.04.2023 для розрахунку калькуляції використовувалося програма ТОВ «Едак», та 18.04.2023 ТОВ «Карат мотор», а користувачами ПрАТ «СК «Арсенал страхування», ФОП ОСОБА_3 не складалися ремонтні калькуляції на даний ТЗ. При виготовленні звіту ФОП ОСОБА_3 діяв як суб`єкт оціночної діяльності, а не як судовий експерт. До справи не долучено докази наявності у ФОП ОСОБА_3 кваліфікації за спеціалізацією 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Зазначене свідчить про те, що звіт є неналежним та недопустимим доказом, оскільки виконано особою, у якої відсутні повноваження на її проведення. У звіті не зазначено, що ОСОБА_3 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок, а також, що його виконано для подання до суду. Розрахунок матеріального збитку не проведено з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. У звіті зазначено про необхідність заміни двох накладок бампера, але в комплектацію даного КТЗ входить одна передня накладка бампера. Викликає сумнів необхідність заміни обох фар, оскільки про їх пошкодження не зазначено в протоколі огляду транспортного засобу працівниками поліції. Крім того, на фотознімках транспортного засобу видно, що фари не пошкоджені. Оцінювачем проведено огляд транспортного засобу у відсутності відповідача та без його повідомлення. Відсутні докази виїзду оцінювача з м. Києва для огляду транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав, що особисто не оглядав транспортний засіб, що свідчить про порушення п. 1.9 «Методики визначення обсягу ремонтних дій» та п. 8.5 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Таким чином, звіт не є належним, достатнім та допустимим доказом у даній справі.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.
Частиною ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Toyota» марки Land Cruiser 200, 2020 р.в., р/н НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 14-15).
18.01.2023 між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 13/23-ТЗ/МК, яким застраховано автомобіль «Toyota» марки Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума 2 500 000,00 грн (а.с. 4-10).
Із постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2023 у справі № 303/3290/23 встановлено, що 12.04.2023 з вини ОСОБА_1 сталася ДТП за участі автомобіля «Toyota» марки Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 35).
12.04.2023 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 13).
20.04.2023 ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» складено розрахунок страхового відшкодування, згідно якого страхове відшкодування за договором № 13/23-ТЗ/МК від 18.01.2023, страхувальник ОСОБА_2 , застрахований об`єкт автомобіль «Toyota» марки Land Cruiser 200, 2020 р.в., р/н НОМЕР_1 , страхове відшкодування становить 402 659,99 грн (а.с. 11).
Страховим актом № 006.01350423-1 від 20.04.2023 ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» вирішила страхову виплату в розмірі 402 659,99 грн здійснити на рахунок ТОВ «Карат мотор» (а.с. 12).
Згідно звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ «Toyota» Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1 , станом на 12.04.2023 складає 412 739,22 грн (а. с. 16-29).
ТОВ «Карат мотор» видано рахунок на оплату № СТО0001628 від 18.04.2023 з виконання робіт по ремонту автомобіля «Toyota» Land Cruiser 200, р/н НОМЕР_1 , у якому зазначено, що вартість запчастин становить 379 173,83 грн, ремонт - 23 486,16 грн, загальна вартість 402 659,99 грн. До рахунку додано ремонту калькуляцію № 1298 від 18.04.2023, у якій загальна сума вартості ремонту складає 402 659,99 грн (а.с. 30-33).
Платіжним дорученням № 21709993 від 03.05.2023 ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» перерахувала ТОВ «Карат мотор» 402 659,99 грн, призначення платежу: страх. виплата ОСОБА_2 , акт № 006.01350423-1 від 20.04.2023, рах № СТО0001628 від 18.04.2023 (а.с. 34).
Згідно з платіжним дорученням № 3Р040644 від 22.05.2023 ПАТ «Княжа» перерахувала АТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» 160 000,00 грн, призначення платежу: відн зг стр акту № 230000762661 від 22.05.23, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 33908322, згідно претензії 04052023-763/В без ПДВ (а.с. 36).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-24/3660-АВ від 10.06.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota» моделі Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.04.2023, без урахування коефіцієнту фізичного зносу ТЗ станом на 12.04.2023, враховуючи відсутність, відповідно до програми AUDATEX, запчастини під найменуванням «Накладка бампера» до моделі автомобіля марки «Toyota» модель Land Cruiser 200, № шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , код моделі 706901 2020 року випуску, становить 326 943,89 грн. Розмір матеріального збитку (шкоди), завданої власнику транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota» модель Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.04.2023, з урахуванням фізичного зносу, враховуючи відсутність, відповідно до програми AUDATEX, запчастини під найменуванням «Накладка бампера» до автомобіля марки «Toyota» модель Land Cruiser 200, № шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , код моделі 706901 2020 року випуску, становить 401 766,76 грн. Шляхом вивчення матеріалів, наданих для проведення дослідження експертом встановлено, що обидві фари автомобіля «Toyota» модель Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 , були пошкоджені (наявні тріщини, зламано кріплення обох фар) (а.с. 110-124).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до п. 59 частини першої статті 1 Закону України «Про страхування» № 1909-ІХ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час спірних правовідносин, визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До страховика, який страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 
Частинами 1-2 статті 108 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат; якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування» до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» посилалось на те, що воно, як страховик потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді 12 квітня 2023 року особи - ОСОБА_2 (власника пошкодженого автомобіля «Toyota» модель Land Cruiser 200, № шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 ,) виплатило на ремонт вказаного автомобіля за договором добровільного страхування страхове відшкодування в сумі 402 659 грн 99 коп. Оскільки ПАТ «Страхова компанія «Княжа» сплатило на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування в межах страхового полісу в розмірі 160 000 грн 00 коп., то суд приходить до висновку, що різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням підлягає стягненню з винної особи - відповідача ОСОБА_1 . 
Щодо розміру страхового відшкодування суд приходить до наступного.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (стаття 1188 ЦК України).
Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18).
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що пошкоджений автомобіля «Toyota» модель Land Cruiser 200, № шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 відремонтовано ТОВ «Карат Мотор».
З огляду на здійснення ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру збитків як реальної вартості матеріалів і робіт, затрачених на його відновлення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18).
Виходячи з викладеного у даній справі підлягають доведенню, а відповідно і оспорюванню відповідачем, якщо він не погоджується з позовом, фактичні витрати на матеріали та виконану роботу за ремонтною калькуляцією №1298 від 18.04.2023 (а.с. 31-33), а не за звітом про визначення вартості відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 (а.с.16-29) та за висновком експерта № СЕ-19/107-24/3660-АВ від 10.06.2024 (а.с.110-124).
Так, для визначення обсягу робіт, матеріалів та їх вартості ТОВ «Карат мотор» 18.04.2023 виготовлено ремонту калькуляцію № 1298, яка під час розгляду справи відповідачем не оспорювалася, в тому числі і перелічені в ній роботи, матеріали та їх вартість.
Співставлення переліку запасних частин, наведених у звіті про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, з ремонтною калькуляцією № 1298, складеною ТОВ «Карат мотор», дає підстави для висновку про відсутність розбіжностей, які впливають на визначення розміру шкоди. Зазначені у звіті додаткові позиції, зокрема номерний знак, рамка номерного знаку та опора панелі замка, не були включені до ремонтної калькуляції, оскільки фактично не використовувалися під час відновлювального ремонту транспортного засобу. Водночас перелік робіт, матеріалів та їх вартість, наведені у ремонтній калькуляції № 1298, відповідають фактично виконаним роботам, що під час розгляду справи відповідачем не оспорювалися.
Водночас співставлення вартості та переліку ремонтних робіт, зазначених у звіті, з ремонтною калькуляцією № 1298, складеною ТОВ «Карат мотор», свідчить про наявність окремих відмінностей у переліку технологічних операцій. Так, у звіті зазначено виконання робіт із зняття та встановлення опори замикаючої балки (без номера), які у ремонтній калькуляції відсутні. Водночас у ремонтній калькуляції містяться роботи зі зняття та встановлення підкрилків переднього лівого та переднього правого, коліс переднього лівого та переднього правого, а також роботи з розбирання та збирання накладки переднього бампера, заміни кронштейна правого підсилювача бампера та його ремонту, які у звіті не відображені.
Зазначені розбіжності пояснюються різним призначенням зазначених документів: звіт має розрахунковий характер та містить орієнтовний перелік можливих робіт, тоді як ремонтна калькуляція відображає фактично виконані технологічні операції, необхідні для відновлювального ремонту транспортного засобу. При цьому відповідачем не спростовано факту виконання робіт, зазначених у калькуляції, а також не доведено їх надмірності чи невідповідності характеру пошкоджень, у зв`язку з чим суд приймає ремонтну калькуляцію як належний доказ реального розміру завданих збитків.
У зв`язку з викладеним, суд не може взяти до уваги заперечення відповідача та його представника проти позову в частині оспорювання звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ФОП ОСОБА_3 , крім позиції відповідача щодо врахування при розрахунку двох накладок бамперу, які до моделі даного автомобіля не передбачені, оскільки у калькуляції № 1298, виготовленій ТОВ «Карат мотор» оспорюванні відповідачем накладки бампера також присутні.
З метою усунення суперечності щодо врахування двох накладок бампера при розрахунку збитку, у судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив суду, що передній бампер транспортного засобу складається з декількох накладок, які окремо перелічені у звіті. Спеціаліст зазначив, що програмне забезпечення, яке використовується для складання звіту, не містить повного переліку запасних частин, зокрема щодо нових моделей транспортних засобів, у зв`язку з чим відповідні дані до програми вносяться поступово. У разі відсутності конкретної запасної частини у програмі її номер вводиться вручну. Саме з цих підстав у звіті накладка переднього бампера була зазначена під умовним номером «1000».
З урахуванням зазначених пояснень свідка, суд не може взяти до уваги висновок експерта № СЕ-19/107-24/3660-АВ від 10 червня 2024 року в частині визначення переліку складових переднього бампера, оскільки під час проведення відповідних розрахунків експертом не було враховано наявність окремої накладки переднього бампера, умовно зазначеної у звіті під номером «1000». Зазначене свідчить про неповноту експертного дослідження у цій частині та унеможливлює покладення відповідних розрахункових показників в основу визначення обсягу відновлювального ремонту. Також слід зауважити, що при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ експерт виходив із відсутності в програмі «Audatex» запчастини під найменуванням «Накладка бампера», але фактична наявність такої складової бампера експертом не перевірена.
Крім того, як зазначалося вище суд виходить з того, що у даному випадку відновлювальні роботи пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу були фактично виконані, тому визначення розміру шкоди має здійснюватися виходячи з реальних витрат, що фактично понесені на відновлення транспортного засобу, а не з розрахункових показників, отриманих шляхом експертного моделювання, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц.
Виходячи з викладеного відповідачу необхідно було довести суду фактичну відсутність необхідності заміни накладки бампера при ремонтних роботах, що не було ним зроблено, натомість відповідач зосередився на спростуванні звіту про визначення вартості відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 , хоча в даному спорі він не має жодного доказового значення.
З огляду на викладене суд надає перевагу доказам, які підтверджують фактично виконані роботи та використані матеріали, і приймає ремонтну калькуляцію № 1298 як належний та допустимий доказ реального розміру завданих збитків. У тому числі і щодо необхідності заміни бампера та його складових, а саме двох накладок, які відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 наявні в його конструкції, були пошкодженні при ДТП і підлягали заміні. Водночас суд бере до уваги, що відповідачем не доведено жодним доказом відсутність у конструкції бампера двох накладок.
Також суд приходить до висновку, що заперечення відповідача щодо відсутності необхідності заміни фар спростовуються матеріалами справи, зокрема, звітом № 133255, ремонтною калькуляцією № 1298, висновком експерта № СЕ-19/107-24/3660-АВ від 10 червня 2024 року.
При розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу відповідно до ремонтної калькуляції №1298 від 18.04.2023 не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Toyota» модель Land Cruiser 200, № шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Водночас суд вважає безпідставними твердження відповідача про необхідність застосування цього коефіцієнта при визначенні вартості відновлювального ремонту в зв`язку з наявними до ДТП пошкодженнями та деформаціями транспортного засобу, оскільки ним не доведено наявність винятку, передбаченого п.п. Г п. 7.39 стосовно використання вимог п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Водночас у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_3 встановлено, що транспортний засіб мав пошкодження, які підпадали під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до п. 1.6 розділу І цієї методики, у якому зазначено, що експлуатаційне пошкодження - це пошкодження, що утворилося внаслідок експлуатації КТЗ й обумовлене його експлуатаційним зносом (зміною первісних властивостей) та умовами експлуатації. До експлуатаційних пошкоджень належать прості деформації складових частин кузова, кабіни, що характеризуються плавними формами, легко піддаються ремонту та розташовані у легкодоступних місцях, які виникли в процесі експлуатації КТЗ, сколювання лаку пофарбованого покриття (далі - ЛФП) на лицьових поверхнях кузова, пошкодження ЛФП внаслідок тертя з ущільнювачами. Загальна площа деформації (деформацій) не повинна перевищувати 1,0 дм-2. До експлуатаційних пошкоджень у вигляді простої деформації складових кузова, кабіни КТЗ належать деформації, які виникли від тиску будь-яких предметів чи тіла людини (вм`ятини від рук, від падіння граду, каштанів і подібних за розмірами і масою предметів, від дрібних камінців під час руху КТЗ тощо), а відповідачем зворотнього не доведено.
Крім того, відсутність підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля підтверджується висновком експерта № СЕ-19/107-24/3660-АВ від 10 червня 2024 року.
За викладених обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3639,90 грн.
Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 22, 979, 988, 990, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
ВИРІШИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 33908322) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 242 659,99 (двісті сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) гривень та 3639,90 (три тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень дев`яносто копійок) гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя