Провадження № 1-кс/509/434/26
Справа № 509/3240/26 

УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
 
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
 
слідчого ОСОБА_4 ,
 
підозрюваного ОСОБА_5 ,
 
захисника, адвоката ОСОБА_6 ,
 
розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь, клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником – прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162380000019 від 15.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно 
 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Овідіополь Одеського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштованого у ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» на посаді комірника, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
 
підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування матеріалів кримінального провадження №12026162380000019 від 15.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В відповідності до наданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими, невстановленими досудовим розслідуванням особами, 17 травня 2026 року о 14 годині 47 хвилин, тобто під час воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді протиправного заволодіння чужим майном, розуміючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді у вигляді порушення права власності іншої особи, діючи з корисливим мотивом, прибули на територію нафтобази ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, сел.Овідіополь, комплекс будівель та споруд 1 з метою незаконного заволодіння майном у вигляді паливної продукції, яка належить ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» (код ЄДРПОУ 44882553).
Так, будучи працівниками вказаної нафтобази, ОСОБА_8 , безперешкодно заїхав на автомобілі марки «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому перебували заздалегідь заготовлені ємності для палива, на територію зазначеної нафтобази.
Приступивши до реалізації свого протиправного, злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, будучи обізнаними про розташування будівель та споруд, попрямували до насосної станції, увімкнувши яку незаконно заволоділи 940 літрами дизельного палива, після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , покинули територію нафтобази, чим розпорядились викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдали ТОВ «ВСТ ОЙЛ» матеріального збитку на загальну суму 82 306 гривень 40 копійок (940 літрів х 87,56 гривень) 
17.05.2026 о 16 годині 15 хвилин, за наявності достатніх доказів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку статті 208 КПК України. 
Досудовим розслідуванням встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України є підставою для повідомлення про підозру.
18.05.2026 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_9 , про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 , в якому останній повідомив, про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом обшуку від 17.05.2026 території нафтобази ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, сел. Овідіополь, комплекс будівель та споруд 1, в ході якого вилучено рукописні записи, пристрій для дистанційного вимкнення електроенергії, мобільний телефон; протоколом обшуку від 17.05.2026 автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого вилучено: 4 металеві ємності об`ємом 200 літрів з дизельним паливом та 7 пластикових ємності об`ємом 20 літрів з дизельним паливом; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , в ході якого в якому останній повідомив, про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; іншими матеріалами та речовими доказами, які в сукупності викривають ОСОБА_5 .
Вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину є виключним випадком та свідчить про те, що на теперішній час існують обґрунтовані підстави вважати, що останній, будучи повідомленим про підозру, може вчинити наступні дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України: 1. Переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та відбуття покарання, оскільки останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. 2. Здійснювати вплив на осіб, які викривають ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб у вчиненні ним кримінального правопорушення, задля зміни їх показів, враховуючи, що в подальшому суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а досудове розслідування в межах кримінального провадження № 12026162380000019 від 15.01.2026 не завершено та ОСОБА_5 відомі контактні дані наявних наразі свідків в межах вказаного кримінального провадження у зв`язку з ознайомленням з додатками до клопотання, котрі обґрунтовують його доводи. 3. Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , відповідно до наявних відомостей з ІТС ІПНП «Armor» притягався до кримінальної відповідальності (КП № 12022162380000163 від 20.03.2022 та № 12020165380000082 від 09.08.2020), що дає підстави вважати, що останній схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень; 4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: незаконно впливати на свідків, та інших осіб, які спільно з останнім вчиняли вказаний злочин, яким відомі обставини злочину у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 оскільки останні ще не були допитані в суді. 5. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення – так як на даний час проводиться комплекс слідчо-розшукових та оперативних заходів, з метою встановлення повного кола осіб причетних, до організації та вчинення вказаного злочину, а також свідків кримінального правопорушення. 
Відповідно до вимог ст.177 та ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи сталий та системний характер злочинних дій ОСОБА_5 , органом досудового розслідування, наразі, досліджуються інші епізоди злочинної діяльності підозрюваного, у зв`язку з чим існують обґрунтовані підозри вважати про наявність ряду прихованих активів отриманих останнім злочинним шляхом.
Все вищевказане у своїй сукупності свідчить, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не є непомірною для підозрюваного ОСОБА_5 .
З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення та одночасної потреби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню підозрюваного від органів досудового слідства, суду, незаконному впливу на свідків чи вчиненню інших кримінальних правопорушень. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку із тим, що злочин є тяжким. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як ухилення підозрюваного від правоохоронних органів, суду, незаконного впливу на свідків чи вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, слідчий вважає, що підстави обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є цілком обґрунтованими.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували частково, заявили клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи зазначене тим, що він офіційно працевлаштованого у ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» та за рахунок цього самостійно забезпечує свою родину засобами до існування, одружений та має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , має міцні соціальні зв`язки, зобов`язується належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки та повністю співпрацювати зі слідством для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, а клопотання захисника підлягає задоволенню частково.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за якій законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, згідно ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. 
При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п.74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).
На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.
Також, встановлено, що підозрюваний офіційно працевлаштованого у ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» та за рахунок цього самостійно забезпечує свою родину засобами до існування, одружений та має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , має міцні соціальні зв`язки, зобов`язується належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки та повністю співпрацювати зі слідством для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При зазначених обставинах слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування та доказів неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,  

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ ОСОБА_4 , що погоджене з процесуальним керівником – прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162380000019 від 15.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , відмовити.
 
Клопотання захисника ОСОБА_5 ,адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. на строк до 16.07.2025 року.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області чи її структурних підрозділів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- щодня, на строк дії запобіжного заходу, з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16.07.2026 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.05.2026 р. о 08.35.
    Слідчий суддя 	    ОСОБА_1