154/531/26 
2/154/741/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Володимир 
Володимирський міський суд Волинської області в складі: 
головуючої судді Кусік І.В.,
за участю: 
секретаря судового засідання Редько В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач в обґрунтування вимог вказує, що 20.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, відповідно до якого відповідач отримала 5000 грн. кредитних коштів. Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. 
Відповідач свої зобов`язання не виконала, платежі, передбачені кредитним договором, не вносила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 19156,24 грн. та складається з: 4264 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13942,24 грн. - заборгованість за відсотками; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 950 грн. 
26.03.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги 106-МЛ/Т, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102912465 від 20.09.2023 року.
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.
На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача в свою користь заборгованість в розмірі 19156,24 грн, а також суму понесених судових витрат. 
Ухвалою судді від 24 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.
Ухвалою від 25 лютого 2026 року витребувано докази від АТ «Сенс Банк».
31 березня 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому вона визнала позовні вимоги частково, просила звільнити від витрат на правничу допомогу та розстрочити виконання судового рішення.
07 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому той наполягав на повному задоволенні позовних вимог.
09 квітня 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшло доповнення до відзиву, у якому вона позовні вимои визнала лише в частині залишку основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 4264 грн (згідно з розрахунком самого Позивача). Решту вимог у сумі 14 892,24 грн (відсотки 13 942,24 грн + комісія 950 грн) вважає необґрунтованими, такими, що підлягають виключенню або суттєвому зменшенню. Щодо одноразової комісії за видачу кредиту 950 грн (п. 1.5.1 Договору). Умова про сплату комісії у розмірі 950 грн (19 % від суми кредиту) є несправедливою. Вона створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцю заборонено встановлювати будь-які комісії за дії, які не є реальною послугою. Позивач не довів надання жодних додаткових послуг, окрім простого перерахування 5000 грн. Просила визнати п. 1.5.1 Договору в частині комісії 950 грн несправедливим і виключити її з розрахунку заборгованості повністю. Щодо нарахованих відсотків 13 942,24 грн (ставки 2,00 % та 3,00 % на добу), то вважає, що такі ставки є зловживанням правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України) і створюють істотний дисбаланс на шкоду споживача. Реальна річна ставка значно перевищує 700 %, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. Просила визнати умови щодо відсоткової ставки несправедливими та зменшити нараховані відсотки до розумного рівня. Також просила надати розстрочку виконання рішення на 5–6 місяців рівними частинами. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, у своєму відзиві просила розглядати справу у її відсутності з урахуванням відзиву.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Судом встановлено, що 20.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 102912465, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти (фінансовий кредит) у сумі 5000 грн. терміном на 105 днів. 
Комісія за надання кредиту – 950 грн. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду, який становить 15 днів, 1500 грн., які нараховуються за ставкою 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду – 13500 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Дана обставина стверджується Договором про споживчий кредит № 102912465 від 20.09.2023 року.
Як встановлено судом, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, шляхом надання грошових коштів ОСОБА_1 на карту клієнта в обсязі та у строк, визначеними умовами Кредитного договору. Даний факт стверджується платіжним дорученням № 72848531 від 20.09.2023 грн. 
Однак, в порушення положень Кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами, наданими йому Банком, не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносила платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином.
Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 72848531 від 20.09.2023 року, заборгованість, яка виникла у відповідача, становить 19156,24 грн. та складається з: 4264 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13942,24 грн. - заборгованість за відсотками; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 950 грн. 
26.03.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги 106-МЛ/Т, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102912465 від 20.09.2023 року. 
Отже, всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносила платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання та станом на дату постановлення даного судового рішення будь-яких коштів на погашення кредитної не вносила, що свідчить про порушення прав та законних інтересів нового стягувача у спірних правовідносинах, яким є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порушенням зобов`язання, згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України, визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідачка грошові кошти за кредитним договором не повернула.
Враховуючи викладені норми чинного законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, однак частково.
Суд, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходить з того, що позивачем надано розрахунок заборгованості на підтвердження розміру заборгованості позичальника, заяву на отримання кредиту, анкету-заяву підписані відповідачем, паспорт споживчого кредиту також підписаний електронним підписом ОСОБА_1 .
Надані банком документи є первинними документами, які беззаперечно свідчать про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Також, судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц).
Суд частково приймає проведений позивачем розрахунок боргу, виходячи з наступного.
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, 02.10.2023 року відповідачкою було сплачено 250 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, 13.10.2023 року було сплачено 200 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, 27.11.2023 року було сплачено 186 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, що разом складає 636 грн. Тому суд погоджується з тим, що з відповідачки слід стягнути 4264 грн. заборгованості за тілом кредиту. (5000 грн. — 636 грн. = 4264 грн.).
Заборгованість за процентами була нарахована позивачем за період з 20.09.2023 року по 28.01.2024 року.
Пільговий період складає 15 днів та завершується 05.10.2023 року, з врахуванням процентної ставки в розмірі 2 % .
Поточний період складає 90 днів та завершується 03.01.2024 року, з врахуванням процентної ставки в розмірі 3%.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 20.09.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, а з 03.01.2024 року також не більше 2,5%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Договір між сторонами укладено 20.09.2023 року, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що розмір заборгованості за процентами за пільговий період з 20.09.2023 року по 05.10.2023 за процентною ставкою 2% становить 1500 рн, що, на думку суду, відповідає вищенаведеним вимогам Прикінцевих і перехідних положень Закону.
Нарахована заборгованість за процентами за поточний період з 06.10.2023 по 28.01.2024 за процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду склала за розрахунком позивача 13942,24 грн. Однак, згідно із Договором, сторк, на який він укладався, закінчується 03.01.2024 року. Тобто відсотки в період з 04.01.2024 року по 28.01.2024 року нараховані незаконно. Відсотк повинні були нараховуватися по 03.01.2024 року включно. Окрім того, відсотки у період з 06.10.2023 року по 03.01.2024 року повинні нараховуватися у розмірі не більшому, ніж встановлений законом, тобто не більше , ніж 2,5%. 
У зв`язку з наведеним суд приходить висновку, що розмір заборгованості з 06.10.2023 року по 03.01.2024 підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 2,5 % і становить 12750 гривень (5000 (тіло кредиту) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 90 (кількість днів у періоді). 
Отже, загальний розмір заборгованості за процентами відповідача становить 12750 (1500+ 12750) гривень.
Щодо нарахованої заборгованості за комісією, то суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Суд звертає увагу, що у Договорі (п.1.5.1) встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування.
Оскільки відповідач під час укладення договору ознайомлювалася з їх текстами та змістом в цілому, у тому числі з графіками щомісячних платежів за кредитним договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, тому твердження відповідачки щодо незаконності комісії у розмірі 950 грн., яка нараховувалась одноразово, є необґрунтованими. 
Таким чином, з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 17964 грн (4264 грн. .іла кредиту+12750грн. відсотків +950 грн. Комісії).
Також, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2496,69 грн.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 00 коп.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; копію акту № Д/15376 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 28.01.2026 року з детальним описом наданих послуг, в якому зазначено загальну суму 8000,00 грн.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
З врахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, те, що справу було розглянуто у спрощеному позовному провадженні, без участі представника позивача у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 141, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 525, 526, 527, 610, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1080, 1084 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, м. Львів, НОМЕР_1 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 72848531 від 20.09.2023 року у розмірі 17964 (сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2496 (дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 69 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. 

Головуюча Ірина КУСІК