Справа № 953/10780/25
н/п 2/953/583/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 червня 2026 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді - Колесник С.А., 
за участю секретаря судового засідання – Смаль Ю.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Грищенка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

УСТАНОВИВ:

10.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 99 189,06 грн.
На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, зокрема, що автомобіль марки RENAULT TWINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить їй - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .
15 грудня 2024 року вона керувала зазначеним автомобілем по головній дорозі вулиці Нескорених, 9 у місті Харкові, однак ОСОБА_2 , при виїзді з другорядної дороги не надав їй перевагу у русі, в результаті чого з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач свою провину визнав на місці ДТП, погодився відшкодувати їй завдані збитки, тому працівники поліції склали електронний евро протокол.
В результаті ДТП її автомобіль отримав пошкодження, розмір збитків від яких підтверджується висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №139/01-25, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 . Згідно зазначеного звіту розмір збитків складає 120 364 грн. 70 коп.
01.08.2025 року та 01.09.2025 року відповідачу була направлена претензія в поряду досудового врегулювання, однак останній на неї не відреагував.
06.05.2024 року між ТДВ «СТРАХОВОЮ ГРУПОЮ «Оберіг» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування #ЕР-220755476. Та, у зв`язку з настанням страхового випадку 15 грудня 2024 року, за зазначеним договором їй було виплачене страхове відшкодування в розмірі 21 175, 64 грн.
Таким чином розмір суми для повного відшкодування відповідачем завданої їй шкоди становить: 99 189, 06 грн., що складається з 120 364, 70 (сума збитків) мінус 21 175, 64 грн. (сума виплати страхового відшкодування).
Також зазначила, що відсутність в матеріалах справи доказів притягнення судом учасника дорожньо-транспортної пригоди до відповідальності за її вчинення не є достатньою підставою для відмови у позові, оскільки цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вина особи в дорожньо-транспортній пригоді може підтверджуватись, або спростовуватись іншими належними доказами.
Відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16.
В даному випадку, належних і допустимих доказів відсутності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не надано.
Враховуючи те, що відповідач в силу ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України доказів на противагу поданого нею висновку експерта не надав, на претензію відповіді вона не отримала, відповідно, визначених у висновку вартості транспортного засобу після ДТП та розміру матеріального збитку, не спростував.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 15.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів – задоволено. Витребувано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» належним чином засвідчену копію договору страхування від 06.05.2024 року за номером #ЕР-220755476, укладеним між ОСОБА_2 та «Страхова група «Оберіг».22.12.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.
22.12.2025 до суду від представника відповідача  ОСОБА_2 – адвоката Грищенка О.В. до суду надійшла заява про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 23.12.2025заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича про надання додаткового строку для подання відзиву - задоволено. Продовжено представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Грищенку Олегу Володимировичу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву у справі у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою – до 12.01.2026 включно.
09.01.2026 до суду від представника відповідача  ОСОБА_2 – адвоката Грищенка О.В. надійшов Відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, посилаючись на наступне.
Відповідно до положень ч. 22.1 ст. 22 розділу III Закону України «Про обов`язкове звання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі он), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ч. 35.1 ст. 35 розділу III Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно ч. 35.3 ст. 35 розділу III Закону, особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.
Згідно ч. 36.2 ст. 36 розділу III Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати веденого ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком СБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Враховуючи викладене та аналізуючи надані разом з позовом письмові докази, зокрема заяву на виплату страхового відшкодування від 20.01.2025 по справі № 54099, вбачається що визначена страховиком сума страхового відшкодування в розмірі 21 175,64 грн. погоджена заявником без претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку: «Здійснення Страховиком страхового відшкодування згідно цієї Заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням Страховиком своїх зобов`язань перед Заявником щодо означеного страхового випадку, та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та Заявник не матиме жодних претензій до Страховика стосовно означеного страхового випадку. Розмір (сума) страхового відшкодування Страховиком та Заявником взаємно погоджено. Страховик і Заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Страховик надав Заявнику всі роз`яснення про його права та обов`язки».
Таким чином, погоджений розмір страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика, позбавляє позивачку права вимоги від відповідача компенсації різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Також зазначив, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у тому зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Тобто покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного надування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір даної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також зазначив, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (п. 36 Постанови), а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 37 Постанови).
З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , відповідно до договору страхування № ЕР-220755476 від 06.05.2024, застрахована в Товаристві з додатковою дальністю «Страхова група «Оберіг», обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Враховуючи, що ліміт страхового відшкодування майнової шкоди третім особам за договором страхування № ЕР-220755476 від 06.05.2024 визначений в сумі 160 000,00 грн., шо є більшим ніж позовні вимоги позивачки, а відтак, такий позов не може бути задоволеним.
Також зазначив, що згідно наданим позивачкою доказам, їй було фактично шо сплачено страхове відшкодування в розмірі 22 518,54 грн., що на 1342,90 грн. більше суми страхового відшкодування, зазначеної в заяві на виплату страхового відшкодування від 20.01.2025. Проте, при розрахунку позовних вимог, ОСОБА_1 використовує погоджену зі страховиком, а не фактично отриману суму страхового відшкодування, не кажучи вже про відмінність номерів страхових справ, зазначених в заяві та відомостях платіжного застосунку позивачки.
Крім того, відповідно до висновків звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 139/01-25 від 05 лютого 2025 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 15 грудня 2024 року, становить: 120 364,70 грн.
Разом з цим, розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 15 грудня 2024 р., становить: 57 058,35 грн.
З огляду на характер механічних пошкоджень автомобіля, беручи до уваги що відповідно до цього ж звіту ринкова вартість КТЗ марки RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 15 грудня 2024 р., становить: 182 691,00 грн, а розмір позовних вимог дорівнює вартості матеріального збитку без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, вбачається спроба позивача не лише відновити свій транспортний засіб після ДТП, а й ще покращити його технічний стан за рахунок відповідача.
Беручи до уваги наведене, є всі підстави вважати позовні вимоги безпідставними та небґрунтованими, а тому позов повинен бути залишений без задоволення.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 30.01.2026 задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Грищенка О.В. про витребування доказів. Витребуваноу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» належним чином засвідчену копію матеріалів страхової справи №54099 за договором страхування від 06.05.2024 року, укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ».
02.04.2026 до суду від ТОВ «Страхова група «Оберіг»  надійшли запитувані документи.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 21.04.2026 закрито підготовче провадження у справі, та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Позивач у судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, просила її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов.
Представник третьої особи: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, вислухавши доводи позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 грудня 2024 року ОСОБА_1 керувала автомобілем марки RENAULT TWINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по головній дорозі вулиці Нескорених, 9 у місті Харкові. При цьому, ОСОБА_2 , при виїзді з другорядної дороги не надав їй перевагу у русі, в результаті чого з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач свою провину визнав на місці ДТП, погодився відшкодувати їй завдані збитки, тому працівники поліції склали електронний евро протокол (а.с.6).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу RENAULT TWINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с.8)
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 транспортного засобу «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_4 на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-220755476. Ліміт за шкоду майну – 160 000,00 грн, франшиза – 3 200,00 грн. Строк дії договору з 00 годин 00 хвилин 07.05.2024 по 06.05.2025 включно (а.с.175).
11 лютого 2025 ОСОБА_1 підписала заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.179-180), в якій просила у зв`язку з настанням страхового випадку 15 грудня 2024 року за договором страхування № EP-220755476, здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 57 058 грн. 35 коп.
Також у вказаній заяві зазначено, що у виконання своїх обов`язків, відповідно до вимог п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пошкоджений автомобіль RENAULT TWINGO, з номерним знаком НОМЕР_1 , був наданий для огляду призначеному ТДВ «СГ «ОБЕРГІ» представнику з забезпеченням йому можливості провести огляд пошкодженого майна.
ОСОБА_1 повідомила, що для виконання підпункту «в» п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою надання документу, що підтверджує зміст майнової вимоги, користуючись своїм правом, відповідно до норм чинного законодавства України, відповідно до ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» нею був укладений Договір на проведення оцінки з СОД ФОП ОСОБА_3 , з метою визначення розміру матеріального збитку, отриманого у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобілю RENAULT TWINGO, з номерним знаком НОМЕР_1 . В свою чергу направляє Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №139/01-25 від 05.02.2025 року, відповідно до якого:
1. Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 61 278,77 грн.;
2. Вартість відновлювального ремонту RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 120 364,70 грн;
3. Ринкова вартість КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 182 691,00 грн.;
4. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 57 058,35 грн.
22 лютого 2025 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 на замовлення ТОВ «Едак» складено Звіт №180822 про оцінку колісного транспортного засобу RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , за результатами якого: ринкова вартість КТЗ до пошкодження 152 280 грн.; значення коефіцієнта фізичного зносу 0,7000; вартість відновлювального ремонту КТЗ 43730,34 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в тому числі ПДВ на запасні частини 1192,16. Курси національного банку що до іноземних валют на дату оцінки 16.12.2024 – Долар США 41,6070 грн., Євро 43,737 грн. Висновок про вартість майна: Об`єкт оцінки -колісний транспортний засіб: RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; замовник оцінки – ТОВ «Едак», виконавець звіту – ФОП ОСОБА_5 , підстава проведення оцінки – Договір 02/06_20 від 02.06.2021р.; Мета оцінки – визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику автомобіля RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження на дату оцінки: вид вартості – прямі збитки, дата оцінки – 16.12.2024, дата завершення звіту – 22:02:25р., використані методичні підходи – витратний (метод калькуляції), та порівняльний. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 27040,16 в т.ч. ПДВ на запасні частини; 25848,01 грн., без ПДВ на запасні частини. (а.с.196-207).
Згідно платіжної інструкції № 13047 від 30.04.2025 року ОСОБА_1 перераховано страховою компанією 22 568 грн. 54 коп., призначення платежу: виплата по справі №117221, згідно наказу №3.1/13068 від 29.04.2025р., т.з. НОМЕР_1 (а.с.207 зв.бік).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню: - загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV; - чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.
Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17 (провадження № 61-415св19).
Матеріали справи свідчать про те, що 15 грудня 2024 року ОСОБА_1 керувала автомобілем RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 по головній дорозі вулиці Нескорених, 9 у місті Харкові, однак ОСОБА_2 , при виїзді з другорядної дороги не надав їй перевагу у русі, в результаті чого з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач свою провину визнав на місці ДТП, погодився відшкодувати їй завдані збитки, тому працівники поліції склали електронний евро протокол.
За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № № 686/4557/18.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Однак, відповідачем ОСОБА_2 не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
За звітом ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №139/01-25 від 05.02.2025: 
1. Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 61 278,77 грн.; 
2. Вартість відновлювального ремонту RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 120 364,70 грн; 
3. Ринкова вартість КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 182 691,00 грн.; 
4. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ RENAULT TWINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 15 грудня 2024 року становить 57 058,35 грн.
Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачем не надано, правом на призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи відповідач не скористався. Тобто, ці обставини не були спростовані відповідачем ОСОБА_2 в силу статей 12, 81 ЦПК України.
Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 22 568 грн. 54 коп.
08.01.2026 ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_1 франшизу за договором страхування NEP-220755476 від 06.05.2024 у розмірі 3200,00 грн.
Невідшкодованою залишилась завдана  ОСОБА_1 внаслідок ДТП майнова шкода у розмірі 31 289,81 грн. (57 058,35 грн. - 22568,54 грн. - 3200,00 грн.)
Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в частині стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 31 289,81 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування (57 058,35 грн. - 22568,54 грн. - 3200,00 грн.).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в розмірі 382,13 грн. (31,55%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану 15 грудня 2024 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 31 289 (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять) грн. 81 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 382 (триста вісімдесят дві) грн. 13 коп.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;
третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ЄДРПОУ 39433769, адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14.
Повний текст рішення складено 08 червня 2026.

Суддя Колесник С.А.