РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"25" травня 2026 р.	Справа № 390/3246/25	
 	Провадження № 2/390/1823/25	

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі
головуючої судді Підгірської Г.О.,
за участю: секретаря судового засідання Сотченко Я.В.,
представниці позивача – Малихіної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
До Кропивницького районного суду Кіровоградської області звернувся Орган опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки дитини тривалий час з нею не проживають, участі в житті доньки не приймають. Представниками органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області проводилося обстеження місця проживання сім`ї ОСОБА_4 , за підсумками якого встановлено, що дитина проживає в неналежних умовах, батьки не приймають участі у вихованні та розвитку доньки, часто залишали малолітню донку третім особам. Неодноразово проводилась бесіда з батьками та надавався час для виправлення і налагодження умов проживання для дитини, проте батьки не зробили жодних висновків та на шлях виправлення не стали. У зв`язку з цим було вирішено розпочати процес відібрання дитини у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 28.01.2026 відкрито провадження у цій справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 15.04.2026 справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні 14.05.2026 представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги та викладені в позові обставити. Зазначила, що відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини створюючи загрозу для її життя та здоров`я, тому вважає за доцільне відібрати малолітню дитину у відповідачів. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, додала заяви відповідачів, в яких зазначено що вони не заперечують щодо відібрання ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав. Не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку зокрема, поштовими повідомленнями за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подали.
Справа розглядається відповідно до статей 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів.
У зв`язку зі складністю справи судом вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 25.05.2026.
Повний текст рішення складено і підписано 29.05.2026
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати – ОСОБА_1 (відповідач 1), батько – ОСОБА_6 (відповідач 2) (а.с. 10).
В листопаді 2025 до Органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області надійшло повідомлення від фахівця соціальної роботи, що малолітня ОСОБА_3 проживає в неналежних умовах.
В акті обстеження умов проживання № 110/1 від 01.12.2025 зазначено, санітарний стан житла, де проживає малолітня ОСОБА_3 , незадовільний, меблі перебувають в аварійному стані, продукти харчування відсутні, одяг в мінімальній кількості, приготована їжа відсутня (а.с.13).
З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено що у дитини відсутні додатковий одяг, будинок не пристосований для проживання та перебуває в аварійному стані, відсутня вода, дитини має тільки візок. Вжиті заходи для безпеки та захисту дитини і виді відібрання дитини у батьків та направлення дитини до лікарні (а.с.17).
З листа КНК «Центр первинної медико- санітарної допомоги» Аджамської сільської ради вбачається , що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з донькою були на прийомі у лікаря педіатра з метою укладення декларації та ще двічі з метою отримання щеплення, дитини була оглянута лікарем та визнання здорово. В подальшому дитиною піклувалась тітка (сестра батька дівчинки) оскільки батьки тимчасово залишили доньку у неї (а.с.42).
З доданого до матеріалів справи пояснення фахівця з соціальної роботи ОСОБА_7 вбачається, що сім`я ОСОБА_4 прибула на проживання до с Миколаївка в кінці вересня (2026 року). Одразу ж відали свою дочку сестрі ОСОБА_8 , де дитина проживала більше двох місяців, батьки догляд за донькою не здійснювали і не цікавились її життям. Були випадки коли батьки залишали доньку на декілька годин без догляду (а.с.43).
З характеристики від 02.12.2025 №14.5-17/496, виданої Миколаївським старос тинським округом, вбачається, що ОСОБА_2 зарекомендував себе посередньо, надходили усні скарги про неналежне та безвідповідальне виконання батьківських прав.
Рішенням позачергового виконавчого комітету с. Соколівське від 02.12.2025 № 232 затверджено висновок щодо доцільності відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.21-22).
Рішенням позачергового виконавчого комітету с. Соколівське від 02.12.2025 № 231 вирішено негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 у батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та тимчасово влаштувати її до КНЗ «Обласна клінічна дитяча лікарня» (а.с.23).
Наказом Начальника служби у справах дітей Соколівської сільської ради від 09.12.2025 № 122-д тимчасово передано малолітню дитину ОСОБА_3 особам: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (а.с.24).
З листа «Центру соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради Кіровоградської області» від 20.03.2026 № 01-35/75 про здійснення соціального супроводу сім`ї ОСОБА_4 вбачається, що вказана сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Батьки офіційно непрацевлаштовані. Умови в яких вони перебувають не відповідають мінімальним вимогам для безпечного та повноцінного проживання дитини. На заплановані зустрічі з психологом не з`являються. Ними не виконані умови щодо поліпшення житлово-побутових умов (а.с.62).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритеті з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства» . За змістом ст. 11,18 вказано Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до ст.170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно з ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
З метою збереження життя та здоров`я малолітньої ОСОБА_3 , оперативного реагування на факти недбалого ставлення відповідачів до виконання своїх батьківських обов`язків, рішенням позачергового виконавчого комітету с. Соколівське від 02.12.2025 № 231 вирішено негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 в матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визначальними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток та малолітній вік.
За наведених обставини, суд доходить висновку, що відповідачі, не усвідомлюють в повній мірі свого обов`язку та ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть забезпечити належні умови для проживання, виховання та здоров`я малолітньої дитини.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав, оскільки це є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини.
Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачі, відповідно до частини 3 статті 170 СК України, не позбавлені можливості повернути дитину. Суд зауважує, що відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не відреагували на вжиття превентивних заходів щодо відібрання дитини, не стали на шлях виправлення, не навели лад в оселі, не створили умови мінімально необхідні для проживання немовляти, з органом опіки і піклування на контакт не йдуть, на слухання справи жодного разу не з`явилися попри досить тривалий час її розгляду, що вказує на незацікавленість в нормальному вихованні своєї малолітньої дитини.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.166 СК України-відповідачі не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, а згідно зі ст.180 СК України - зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З урахуванням вищевказаного, з відповідачів потрібно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з кожного.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позов було пред`явлено 10.12.2025 , то вони і мають бути стягнені саме з цього дня.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. ст. 19, 150, 170, 182, 191 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 223, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_11 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Відібрати від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.
Відібрати від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення його батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь осіб або установ, у яких буде перебувати та утримуватися дитина, щомісячно, починаючи з 10.12.2025, і до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , або до офіційного повернення дитини матері.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь осіб або установ, у яких буде перебувати та утримуватися дитина, щомісячно, починаючи з 10.12.2025, і до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , або до офіційного повернення дитини батькові.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи:
позивач – Орган опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ЄДРПОУ 04364905, місце перебування: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Соколівське, вул. Шевченка, буд. 23;
відповідач 1 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично перебуває АДРЕСА_2 ;
відповідач 2 – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя Г.О. Підгірська