Справа № 442/3012/26
Провадження №3/442/645/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

20 травня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
з участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Сікори В.Є. (в режимі відеоконференції), 
секретаря судового засідання – Верхоляка А.І., 
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 05.04.2026 близько 21:53 год. на вул. Шкільна, 1 у с-щі Меденичі Дрогобицького району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, про що було складено адміністративний протокол серія ЕПР1 №632994 від 632994.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 1 ст. 130 КК України як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
24.04.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботаря Є.О. надійшло клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення.
06.05.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Прасолова І.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 20.05.2026.
18.05.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Сікори В.Є. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, постановою суду від 18.05.2026 вказане клопотання задоволено. 
19.05.2026 адвокатом Сікорою В.Є. подано письмове клопотання, в якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказуючи на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу поліцейськими, відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, порушення вимоги безперервності відеофіксації та недопустимість відеодоказів, психологічний тиск та провокацію відмови від проходження огляду, суперечності щодо часу вчинення правопорушення, порушення права на захист ОСОБА_1 , а також захворювання ОСОБА_1 , яке унеможливлює вживання ним алкоголю. 
В судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності клопотання про закриття провадження підтримує з підстав, наведених у письмовому клопотанні. 
Вислухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, доходжу наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про підтвердження відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, та про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення підтверджується відомостями із:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632994 від 05.04.2026, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та згідно якого ОСОБА_1 05.04.2026 близько 21:53 год. на вул. Шкільній, 1 у с-щі Меденичі Дрогобицького району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою алкотесту Драгер 6820 ОСОБА_1 – відмовився, виявлені ознаки запах алкоголю з порожнини рота і тремтіння пальців рук;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2026, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська лікарня №1». 
Відповідно до положень частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
На виконання вказаних вимог Закону поліцейський застосовував засоби відеозапису, матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, з відеозапису на DVD-R диску з відеофіксацією подій, що відбулися 05.04.2026, видно, що у ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився добровільно і без примусу, тиску з боку працівників поліції чи упередженого ставлення до нього. Крім цього, відеоматеріалами зафіксовано, що ОСОБА_1 зізнався, що вживав алкогольної напої за день до зупинки, перепитував у поліцейських чи покаже це алкотест. Поліцейськими повідомлено ОСОБА_1 про наслідки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, про можливі санкції – штраф та позбавлення права керування транспортним засобом, а в подальшому - його відсторонення від керування транспортним засобом, у зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння та складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені дії ОСОБА_1 , на переконання судді, свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів судді у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у судді немає.
Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не надано.
Підстав вважати, що ОСОБА_1 не розумів суті пред`явленої до нього поліцейським вимоги, наслідків його відмови від проходження запропонованого медичного огляду не встановлено. 
Посилання про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та наслідків відмови є необґрунтованими, оскільки поліцейський повідомляв водія ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження запропонованого медичного огляду на стан сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Факт виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан сп`яніння, про те, що у разі відмови від проходження медичного огляду щодо останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, та факт висловлення вимоги про відсторонення від права керування транспортним засобом, на переконання судді, не свідчить про психологічний тиск, упередженість співробітника поліції та провокацію ОСОБА_1 . 
Що стосується доводів про відсутність підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виходжу з того, що положеннями п. 8 та п. 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, як зазначено у рапорті інспектора Мартинюка Я., причиною для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була необхідність проведення перевірки повідомлення про порушення невідомими тиші, розпивання спритних напоїв в селищі Меденичі, а відтак, виявлення та припинення порушення, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року.
Щодо доводів захисника про те, що відеозаписи не є безперервними і не містять фіксації дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння або відмови від такого огляду, то вважати їх обґрунтованими не можна, оскільки наданими відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на особу, котра керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовилась. 
Посилання захисника не неможливість вживання алкоголю ОСОБА_1 , як особою, яка має спадкове захворювання, є суперечливим з огляду на те, що сам ОСОБА_1 розповідав, що напередодні вживав алкоголь і запитував чи покаже алткотест це. 
Крім цього, що стосується розбіжності часу вчинення правопорушення, зазначеного в протоколі – 21.53 год. і в рапорті поліцейського – 20.24 год., вважаю це опискою, позаяк з відеозапису, який долучено до матеріалів чітко видно, що запис події розпочинається саме о 21.53 год., так як зазначено час вчинення адміністративного правопорушення в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення. 
Всі інші доводи захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, доходжу висновку, що вони беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
Враховую також висновки із рішення по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного адміністративного правопорушення, вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, дані про особу правопорушника, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на вказаний строк після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. в дохід держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.
Суддя Курус Р.І.