Справа № 944/5237/25
Провадження №2-о/944/127/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Колтуна Ю.М.,
присяжних: Хлян М.І., Петришин Г.І. 
з участю секретаря судового засідання Корабель С.А. ,
представника заявників ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м.Яворові, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою, 
встановив:
26.09.2025 до суду звернувся представник адвокат Богачук І.Ю. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із заявою про оголошення фізичної особи померлою.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що громадяни Грузії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 , який проходив військову службу на посаді стрілець-помічник гранатометника 2-го відділення 1-го зводу 2-ї роти спеціального призначення батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Так, 27.10.2023 розвідувальна група СпП, у складі якої був солдат ОСОБА_5 , в районі н.п. Авдіївка Бахмутського району Донецької області виявила позиції ворога та вступила у бій. В період з 12 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. ворог по групі вів інтенсивний вогонь із застосуванням артилерії та скидами з БПЛА, внаслідок чого солдат ОСОБА_5 отримав смертельне поранення. Під обстрілами група змушена була відступити, а тіло солдата ОСОБА_5 залишити на полі бою. Для евакуації його тіла була направлена розвідувальна-евакуаційна група, однак така знову потрапила під ворожий обстріл та зазнала втрат, тому тіло евакуйовано не було. Загибель ОСОБА_4 підтверджується зокрема наданими поясненнями військовослужбовців та витягом з Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання спеціальних завдань, що пов`язані із захистом Батьківщини, та безпосередньою участю у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії), внаслідок артилерійського обстрілу отримав ушкодження несумісні з життям солдат ОСОБА_4 , який помер на місці, а тіло евакуювати не представилось можливим. Представник зазначив, що окрім заявників інших родичів, які могли б бути заінтересованими особами у справі про встановлення факту смерті ОСОБА_5 , не має. Оскільки шлюби укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та з ОСОБА_7 було розірвано, а батьки загиблого померли. Отже, єдиними найближчими родичами загиблого є його повнолітні діти. Оголошення фізичної особи ОСОБА_5 загиблим має істотне правове значення для заявників, з огляду на необхідність оформлення юридичних наслідків, пов`язаних із втратою військовослужбовця, зокрема для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю під час виконання бойового завдання, вирішення питань спадкування, а також належне вшанування пам`яті військовослужбовця. За таких обставин, з посиланням на норми закону, заявники просить оголосити їх батька ОСОБА_4 померлим. 
Ухвалою судді від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Заявники  ОСОБА_2 , ОСОБА_3  в судове засідання не з`явилася, їх представник адвокат Богачук І.Ю. надав пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві, яку просив суд задовольнити повністю.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у ході розгляду справи подав до суду письмові пояснення де вказав, що зниклий безвісти за особливих обставин входив до особового складу військової частини НОМЕР_1 та не проходив військову службу у Міністерстві оборони України, а тому відповідно Міністерство оборони України не володіє інформацією про нього. Також у заяві не надано жодної інформації про батьків солдата. З урахуванням викладеного, вважав за доцільне залучити до участі у справі належних заінтересованих осіб. Зазначив, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 
Представник Військової частина НОМЕР_1  в судове засідання не з`явився, про розгляд справи заінтересовану особу повідомлено належним чином.
Суд зауважує, що, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає.
Судом 11.05.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення та проголошення відкладено; проголошення судового рішення призначено на 21.05.2026.
Суд, заслухавши представника заявників, дослідивши зібрані докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Належність  ОСОБА_4  до громадянства Грузії підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 .
Заявник ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_3 , перекладеним на українську мову, також її належність до громадянства Грузії підтверджується копією паспорта № НОМЕР_4 
Заявник ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_5 , перекладеним на українську мову також її належність до громадянства Грузії підтверджується копією паспорта № НОМЕР_6 .
Згідно з перекладеного на українську мову повідомлення Агентства розвитку державних сервісів Міністерства Юстиції Грузії від 11.10.2024 № 01/279878,  ОСОБА_4 23.02.1993 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , який було розірвано 29.08.2001. Також 29.05.2008 він зареєстровав шлюб з ОСОБА_7 , однак 14.04.2014 шлюб було розірвано.
Відповідно до перекладеного на українську мову свідоцтва про смерть № НОМЕР_7 , ОСОБА_9 , померла у Грузії ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також, відповідно до перекладеного на українську мову свідоцтва про смерть № НОМЕР_8 , ОСОБА_10 , помер у Грузії ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX,у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який у подальшому, послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2023 № 173 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 відділення 1 взводу 2 роти спеціального призначення окремого батальйону спеціального призначення (3 інтернаціонального легіону оборони України) з 06.07.2023 та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Як вбачається з копії Акта службового розслідування проведеного з метою встановлення причин та обставин зникнення безвісти особового складу та затвердженого 18.10.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 , 26.10.2023 о 23 год. 00 хв. на виконання бойового розпорядження командира батальйону розвідки НОМЕР_9 ОШБр від 19.10.2023 №6/224/1/19дск та бойового розпорядження командира ОБСпП від 19.10.2023 №69, розвідувальна група СпП у складі якої був солдат ОСОБА_5 , розпочала просування на вихідний рубіж в район н.п. Авдіївка Бахмутського району Донецької області. 
Близько 09 год. 00 хв. 27.10.2023 група виявила позиції ворога, вступила у бій та зайняла його позиції. В період з 12 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. ворог по групі вів інтенсивний вогонь із застосуванням артилерії та скидами з БПЛА, внаслідок чого солдат ОСОБА_5 отримав смертельне поранення. Під обстрілами група змушена була відступити, а тіло солдата ОСОБА_5 залишити на полі бою.
26.12.2023 відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_9 ОШБр від 24.12.2023 №5/3/863кп/дск та бойового розпорядження командира ОБСпП від 24.12.2023 №97, для евакуації тіла солдата ОСОБА_4 до місця його загибелі була направлена розвідувально-евакуаційна група. У зв`язку з тим, що група знову потрапила під ворожий обстріл та зазнала втрат, тіло ОСОБА_4 евакуйовано не було.
Загибель солдата ОСОБА_4 підтверджується витягом з Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №115 від 27.10.2023, відповідно до якого 27.10.2023, під час виконання спеціальних завдань, що пов`язані із захистом Батьківщини, та безпосередньою участю у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії), внаслідок артилерійського обстрілу отримав ушкодження несумісні з життям солдат ОСОБА_4 , який помер на місці, а тіло евакуювати не представилось можливим. Крім цього, підтверджується наданими поясненнями військовослужбовцями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які відповідають записам Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №115 від 27.10.2023.
Згідно з копії витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 №71 (по основній діяльності), солдата  ОСОБА_4 слід вважати безвісти зниклим.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно із п. 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть установленої форми; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Отже, у ч. 2 ст. 46 ЦК України, законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге).
Суд враховує те, що приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
При цьому речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Факт збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
Суд зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Тобто строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Таким чином ч. 2 ст. 46 ЦК тобто не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Отже, конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
Таким чином фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.
Отже, висновок про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Відповідно до ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
У випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року по справі № 154/2135/17.
Натомість, суд вказує на те, що відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 лютого 2024 року по справі № 148/1207/22.
Суд вказує на те, що загибель солдата ОСОБА_4 підтверджується матеріалами службового розслідування, на яке посилається представник заявників, зокрема витягом з Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №115 від 27.10.2023, наданими поясненнями військовослужбовцями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Розширювальне тлумачення ч. 2 ст. 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2026 року по справі № 759/22513/24.
Таким чином з огляду на наведене обґрунтування, суд дійшов висновку, що встановлені обставини справи дають підстави припускати смерть ОСОБА_4 в певний час за таких обставин, а тому є можливим оголосити його померлим.
При цьому суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року по справі № 490/6057/19-ц, згідно якої встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії рф проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Згідно з роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.
Оголошення померлим ОСОБА_4 необхідно заявникам для реалізація прав як членів сім`ї загиблого зокрема, на державну допомогу, оформлення соціального та грошового забезпечення, а також належне вшанування пам`яті військовослужбовця.
Суд зазначає, що смерть ОСОБА_4 настала на території в район н.п. Авдіївка Бахмутського району Донецької області в умовах введення воєнного стану під час виконання військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України у зоні бойових під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення померлим ОСОБА_4 . 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі наведеного, керуючись ст.46 ЦК України, ст.247, 294, 305-308, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
заяву  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Грузія, військовослужбовця, стрілка-помічника гранатометника 2 відділення 1 взводу 2 роти спеціального призначення окремого батальйону спеціального призначення (3 міжнародного легіону оборони України) солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Днем смерті ОСОБА_5 вважати ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем смерті вважати н.п. Авдіївка Бахмутського району Донецької області, Україна.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя     Ю.М.Колтун

присяжні     М.І.Хлян

Г.І. Петришин