Справа № 486/229/24
Провадження № 2/467/31/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
у складі:
головуючого судді Догарєвої І.О.,
за участю секретаря Скорнякової С.В.,
представника відповідача за первісним позовом 
відповідача за зустрічним позовом Горбенко В.О.
(у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

06.02.2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області,про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають в процесі розлучення, мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2023 році ОСОБА_2 неодноразово виїжджала з малолітнім ОСОБА_4 за межі України з метою відпочинку. Повернувшись з чергової поїздки ОСОБА_2 повідомила, що не бажає надалі продовжувати шлюбні стосунки та звернулась із заявою про розірвання шлюбу. Більшість часу дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком у належній йому двокімнатній квартирі по АДРЕСА_1 . У цій квартирі батьком створені комфортні умови для проживання дитини, дитина забезпечена усіма необхідними речами, є все необхідне для фізичного та духовного розвитку сина. Батько приймає активну участь у вихованні, розвитку дитини, забезпечує матеріально та повністю його утримує. Позивач працевлаштований з 09.09.2014 року у філії ВП «Південноукраїнська АЕС» та спроможний забезпечити належні умови матеріального забезпечення дитини. Батько зацікавлений щоб дитина мала гарний відпочинок та турбується про його здоров`я, зокрема надається довідка про відпочинок в оздоровчому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Мати дитини, ОСОБА_2 не має постійного доходу, не працевлаштована, має намір разом із сином виїхати на постійне проживання до Федеративної Республіки Німеччина з метою влаштування особистого життя, зареєструватись у статусі біженки. Позивач вважає, що вивезення малолітнього ОСОБА_4 за кордон не сприятиме його повноцінному розвитку, а мати не зможе забезпечити йому належний рівень життя, необхідний для його розвитку, оскільки не має у ФРН житла і доходу, оформлення документів займатиме багато часу, та їй не вистачатиме часу на дитину. В той час як позивач любить свого сина, забезпечує його всім необхідним, надає дитині повноцінне виховання, медичний догляд, створив усі необхідні умови

для його розвитку. Між позивачем та дитиною наявний психологічний контакт та прив`язаність і розлучення дитини з батьком матиме непоправні наслідки для психічного здоров`я сина. При визначенні місця проживання з батьком позивач не має наміру перешкоджати ОСОБА_2 у здійсненні її прав та обов`язків щодо дитини. Посилаючись на викладене зазначив, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам малолітньої дитини та просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його проживання. 
06.02.2026 року, разом із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову шляхом заборони малолітньому ОСОБА_4 , 16.01.2022 року у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України без згоди батька ОСОБА_1 
07.02.2024 року ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.02.2024 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком відкрито, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.
02.04.2024 року постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.02.2024 року залишено без змін.
30.07.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що проживає разом із сином з лютого 2024 року у ФРН, має стабільну допомогу від держави, утримує дитину, піклується про нього. Вважає, що зважаючи на запровадження воєнного стану в Україні, в інтересах дитини проживати саме з матір`ю, оскільки вона у повному обсязі створила усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, його захисту та безпеки. Станом на даний час якнайкраще відповідає інтересам дитини проживання у звичних для нього умовах, не змінюючи його життєвого укладу, не травмуючи його зміною місця проживання, враховуючи обставини, що склалися в Україні. Просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання. 
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.12.2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком.
24.12.2024 року до суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.
Крім вже відомих обставин щодо батьківства сторін, представник позивача зазначила, що на прохання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було надано згоду на тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері. Повернувшись з чергової поїздки ОСОБА_5 повідомила, що не бажає надалі продовжувати шлюбні стосунки, тому шлюб між сторонами розірвано. Більшість часу син проживав разом з батьком по АДРЕСА_1 та батько турбувався про сина,їздив з ним на відпочинок. Разом з тим у ОСОБА_1 є реальні побоювання, що його колишня дружина може вивезти дитину до країни-агресора. ЇЇ мати ОСОБА_6 отримала громадянство росії та вже тривалий час проживає там. ОСОБА_1 був категорично проти виїзду сина за межі України, проте наприкінці лютого 2024 року ОСОБА_2 таємно виїхала, як вона стверджує до ФРН. ОСОБА_1 не відомо де саме проживає його син. Вважає, що ОСОБА_2 не надала переконливих доказів свого стійкого матеріального становища та створення належних умов проживання сина, та вона не

зможе забезпечити дитині рівень життя, необхідний для розвитку дитини, оскільки не має у ФРН житла, доходу. Також вважає, що розлучення дитини з батьком матиме негативні наслідки для психічного здоров`я дитини, оскільки між ними склалися теплі стосунки. В свою чергу ОСОБА_1 як військовозобов`язаний не може виїхати за кордон та спостерігати як живе та розвивається його син, однак має стабільний дохід, має бажання та час щоб виховувати сина, має можливість забезпечити його безпеку. За місцем проживання батька створені належні умови проживання сина, і запровадження в країні воєнного стану не може бути перевагою для одного з батьків над іншим для здійснення ними своїх батьківських обов`язків. Просила у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити у повному обсязі. Первісну позовну заяву задовольнити. 
Розпорядженням від 05.09.2025 року керівника апарату Південноукраїнського міського суду Миколаївської області (перейменовано на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26.02.2025 року) у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя призначено повторний автоматизований розподіл справи.
05.09.2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справу розподілено судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О.
Ухвалою судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.09.2025 року суддя Волощук О.О. заявила самовідвід у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини.
Розпорядженням в.о. голови Південноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна О.І. від 15.09.2025 року передано цивільну справу № 486/229/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини, на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєвої І.О. від 25.09.2025 року справу прийнято до розгляду, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04.02.2026 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Позовну заяву підтримують в повному обсязі.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги зустрічного позову підтримала, просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , у задоволенні первісного позову просила відмовити з підстав, викладених у заявах по суті справи. 
Представник органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши клопотання про розгляд справи без його участі. Просив врахувати висновки органу опіки та піклування по суті спору, у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. 
Суд, зваживши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 28.10.2021 року. 
26.02.2024 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/1936/23 шлюб між сторонами розірвано.
Дитина ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області. Батьком дитини є ОСОБА_1 , матір`ю – ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 26.01.2022 року.
01.12.2023 року судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника. 
На підтвердження обставин, викладених у первісному позові ОСОБА_1 та його представником надано наступні докази.
Батькові дитини, ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_9 належить право власності на квартиру по АДРЕСА_1 , про що надано копію рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.07.2018 року у справі №486/771/18.
За цією адресою згідно із довідкою «Данні на 15.01.2024 року виписка з домової книги про склад сім`ї» зареєстроване місце проживання ОСОБА_9 , її чоловіка ОСОБА_10 , її сина ОСОБА_1 та матері ОСОБА_11 .
Відповідно довідки №494 від 26.01.2024 року Філії «ВП «Південноукраїнська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_1 працює на підприємстві з 09.09.2014 року. У період з липня по грудень 2023 року нарахована йому заробітна плата склала 391629,14 грн.
З довідки №3873 від 23.10.2025 року філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» убачається, що у період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року нарахована ОСОБА_1 заробітна плата склала 927259,79 грн.
За звітом про здійснені відрахування та виплати №3874 від 23.10.2025 року філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» з доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року здійснено відрахування у межах виконавчого провадження №ВП73725847 за постановою від 08.01.2024 року 15544,15 грн за січень 2024 року.
За звітом про здійснені відрахування та виплати №3875 від 23.10.2025 року філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» з доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року здійснено відрахування у межах виконавчого провадження №ВП73725847 за постановою від 08.01.2024 року у розмірі 25% на загальну суму 147794,90 грн за січень-грудень 2024 року.
За звітом про здійснені відрахування та виплати №3876 від 23.10.2025 року філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» з доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 року по 30.09.2025 року здійснено відрахування у межах виконавчого провадження №ВП73725847 за постановою від 08.01.2024 року у розмірі 25% на загальну суму 132316,98 грн за січень-вересень 2025 року.
Згідно листа від 26.01.2024 року №085-18 профспілковий комітет ВП ПАЕС просив ОК «Ruta Polyana» прийняти на відпочинок у зазначений оздоровчий комплекс з 03.02.2024 року на 12 діб з поселенням членів профспілки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .Згідно характеристики без дати, виданої начальником СКМ філії «ВП ПАЕС» ОСОБА_1 прийнятий на роботу в лабораторію неруйнівних методів контролю СКМ філії «ВП ПАЕС» у вересні 2014 року та з жовтня 2023 року обіймає посаду бригадир-дефектоскопіст рентгено-, гаммаграфування 6-го розряду. За місцем роботи зарекомендував себе технічно грамотним та ініціативним працівником, його морально-ділові якості характеризується позитивно, володіє організаторськими здібностями. У 2021 році був відзначений Подякою Міністерства енергетики України. 

Відповідно до талона-повідомлення єдиного обліку №927 від 23.02.2024 року до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області 23.02.2024 року звернувся ОСОБА_1 з приводу притягнення до відповідальності своєї дружини ОСОБА_2 , яка без відома та дозволу заявника вивезла хворого спільного сина ОСОБА_4 , 2022 року народження за кордон. 
За повідомленням ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 26.02.2024 року №2135 ОСОБА_1 роз`яснено, що факти, які викладені у його заяві від 23.02.2024 року мають ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано для вирішення спору звернутися до суду.
За скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2024 року слідчим суддею Арбузинського районного суду Миколаївської області прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги (справа №486/386/24).
Також ОСОБА_1 надано копію звернення до голови Державної прикордонної служби України від 22.01.2024 року з приводу недопущення вивезення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі ОСОБА_2 за межі України у зв`язку з незгодою батька. Відомості щодо отримання звернення адресатом відсутні. 
На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 та її представником надано наступні докази.
Відповідно довідки від 13.02.2024 року №64101, виданої НКП «Южноукраїнський МЦПСД» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться під наглядом педіатра НКП ЮУМЦПМСД з народження. На Д обліку не перебуває. Д-з: здоровий. На прийоми, профілактичні та з приводу захворювань звертається завжди з мамою, яка повністю виконує всі рекомендації та призначення лікаря.
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 17.11.2021 року №3638 та від 27.01.2022 року №284, виданих виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 з 17.09.2013 року. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за цією ж адресою з 27.01.2022 року.
Відповідно до акту від 13.02.2024 року ОСББ «ЮУШевченко2» ОСОБА_1 фактично проживав з ОСОБА_2 (дружина) та ОСОБА_4 (син) з 01.08.2021 року по 01.11.2023 року по АДРЕСА_2 .
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ КБ «Приватбанк», за період з 22.04.2022 року по 22.09.2022 року на її рахунок зараховано перекази через систему WesternUnion на загальну суму 4327,84 доларів США. 
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ КБ «Приватбанк», за період з 06.05.2023 року по 18.12.2023 року на її рахунок зараховано перекази, перекази через систему WesternUnion, а також поповнення своєї карти готівкою на загальну суму 15223,85 доларів США.
Також позивачкою за зустрічним позовом суду надано документи, з офіційним перекладом з німецької.
Так, згідно довідки про офіційну реєстрацію місця проживання від 23.02.2024 року ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.02.2024 року проживають у м. Амберг (Баварія) Трібштр., 6, поштовий індекс 92224 (переклад посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В.). 
Відповідно до звіту про результати огляду від 03.11.2025 року лікарні для дітей та молоді, 92245 м. Кюммерсбрук, Вільштальтрассе, 77, пацієнт ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований у медичному закладі з 24.07.2024 року. У віці 3 років було проведено профілактичний огляд та вакцинацію відповідно до вікових вимог, надано консультації. Мати була присутня на всіх медичних оглядах (переклад ТОВ «Адмірал прайм»).

Щодо дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір бронювання від 10.09.2025 року до договору про освіту та догляд від 13.05.2025 року з католицьким дитячим садком ОСОБА_16 – м. Амберг, за яким для дитини з 01.09.2025 року заброньовано щодня від понеділка до п`ятниці 5 годин послуг цього закладу, з 08:00 по 13:00 (переклад ТОВ «Адмірал прайм»).
Відповідно до довідки про членство від 29.10.2025 року, дитина ОСОБА_13 , 16.01.2022 року застрахована Медичною страховою компанією АОК Баварія (переклад ТОВ «Адмірал прайм»). 
Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №335 від 26.06.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно цього висновку, після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.02.2024 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати з матір`ю. Мати ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомила , що виїхала з сином за межі України та перебуває в Німеччині. Їй відомо про наявність судової справи про визначення місця проживання дитини з батьком, вона категорично проти нього заперечує, також зазначила, що батькові дитини відомо про їх виїзд за кордон, вони з дитиною знаходяться у безпечному місці, винаймають житло, забезпечені всім необхідним, розглядає варіант повернення до України після завершення війни. Службою у справах дітей обстежено умови проживання батька по АДРЕСА_1 та встановлено, що він проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_9 . У квартирі чисто, частково зроблено ремонт, наявні меблі, побутова техніка, продукти харчування та їх запас, умови проживання задовільні. Для дитини наявна окрема кімната, в якій виконується ремонт, наявне ліжко, меблі, дитячі речі, місце для ігор, засоби особистої гігієни, умови проживання задовільні. Батько ОСОБА_1 повідомив, що колишня дружина без його згоди вивезла їх спільну дитину ОСОБА_17 за кордон, в яку країну, місто, в яких умовах проживає дитина він не знає, спілкується з колишньою дружиною телефоном, отримує від неї фото та відео дитини. Так як він бажає приймати участь у вихованні сина, змушений був звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з батьком, має постійну роботу, стабільний заробіток та підтримку з боку рідних, які готові надавати йому допомогу. Розглянувши всі матеріали справи та заслухавши батька комісією встановлено, що батько здатен до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечити потреби дитини, належні умови проживання та виховання, але враховуючи пріоритет інтересів дитини, право дитини на життя та розвиток у безпечному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, а головне емоційної та психологічної стабільності, враховуючи обставини, що склались в Україні, а також малолітній вік дитини є необхідність залишити проживати малолітнього ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_2 . Зважаючи на викладене виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради, як орган опіки та піклування вважає недоцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 . 
Рішенням Виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради Миколаївської області №509 від 26.11.2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно цього висновку, після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.02.2024 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати з матір`ю та на сьогоднішній день проживають за кордоном, в м. Амберг, Баварія. Мати ОСОБА_2 в режимі відео дзвінка через месенджер Вайбер повідомила, що вони з сином проживають у трикімнатній квартирі, на даний час вона не працює, тому що хлопчика тільки взяли в дитячий садочок, вона отримує матеріальну допомогу на дитину у розмірі 250 євро, також матеріально їй допомагає батько і батько ОСОБА_17 сплачує аліменти. Зазначила, що заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком, так як дитина маленька, батька майже не знає. Під час розмови проведено відеоогляд квартири, в якій вони з сином проживають. У квартирі чисто, наявні необхідні для

життя меблі, побутова техніка, інші предмети тривалого вжитку, наявні продукти харчування. Для дитини облаштовано окрему кімнату, в якій чисто та затишно, наявне спальне місце, іграшки, меблі, одяг за сезоном, взуття, засоби гігієни. ОСОБА_18 має відвідувати католицький дитячий садочок Св. Мартина, м. Амбер, зареєстрований в медичному закладі. Зважаючи на викладене, виходячи з пріоритету найкращих інтересів дитини, взято до уваги малолітній вік дитини, тривале проживання дитини за кордоном у безпечному для нього середовищі, виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради, як орган опіки та піклування вважав доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 . 
Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню у даному випадку підлягають норми сімейного законодавства щодо місця проживання дітей, та інших підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють сімейні правовідносини, та положень міжнародного права щодо захисту прав дітей. Крім того, судом враховується положення ст. 2 ЦПК України про те, що суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 161 СК України, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровся та інші обставини, що мають істотне значення. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. 
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, як це встановлено ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Тобто наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонічний фізичний,

розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст. 8 цієї Конвенції 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
Так, рішенням від 11.07.2017 року (заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України» ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції 1950 року, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 (заява № 31111/04) «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Інший міжнародний документ, яким врегульовано порядок визначення місця проживання дітей, є Гаазька конвенції про батьківську відповідальність 1996 року, яка не містить визначення поняття «звичайне місце проживання», а зазначено, що воно має встановлюватися на основі всіх обставин, які мають місце в кожній конкретній справі. Звичайне місце проживання може підтверджуватися таким: відвідуванням дошкільного навчального закладу - садка, школи, різноманітних гуртків; за результатами встановлення таких обставин: за дитиною здійснюється медичний догляд, у дитини є свої друзі, захоплення, дитина має сталі сімейні зв`язки та інші факти, які свідчать, що дитина вважає своє місце проживання постійним, комфортним і місцем проживання своєї родини, тощо. Тобто звичайне місце проживання дитини варто розуміти як таке місце, існування якого доводить певний ступінь прив`язаності дитини до соціального та сімейного її оточення. З цією метою потрібно враховувати, зокрема, тривалість, регулярність, умови і причини перебування дитини і сім`ї в тій чи іншій державі, місце та умови відвідування освітніх закладів, знання мови, соціальні та сімейні відносини дитини у такій державі (постанови Верховного Суду від 01 листопада 2022 року у справі № 201/1577/21, провадження № 61-4217св22, від 31 січня 2024 року у справі № 336/5265/22, провадження № 61-12940св23). В той же час, як свідчить практика іноземних судів щодо застосування Гаазької конвенції про батьківську відповідальність 1996 року, при визначенні звичайного місця проживання мають також враховуватися наступні обставини. По-перше, якщо існує очевидне свідчення намірів розпочати нове життя в іншій країні, тоді попереднє місце звичайного проживання, як правило, втрачається та з`являється нове. По-друге, якщо переїзд відбувається на необмежений час або потенційно може не обмежуватися в часі, попереднє місце звичайного проживання після переїзду може також бути втрачено, а нове - знайдено достатньо швидко. Однак, якщо час переїзду обмежений, навіть якщо він триває достатньо великий проміжок часу, в ряді юрисдикцій ухвалювалося рішення про збереження місця звичайного проживання протягом цього часу. Оцінка інших ситуацій має тенденцію слідувати одному із зазначених підходів: «намірів батьків», заснованому на спільному намірі батьків відносно характеру переїзду; «інтересів дитини», де підкреслюється фактична реальність життя дитини (освіта, соціальна взаємодія, сімейні відносини тощо), змішаному. При

визначенні того, який підхід має застосовуватися, береться до уваги вік дитини (пункт 13.85 PracticalHandbook onthe Operationof the1996 Hague ChildProtection Convention).
Сама по собі обставина проживання дитини за кордоном (незалежно від того, вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не впливає на вирішення судами України спору про визначення місця її проживання.
Проживання дитини за кордоном не є самостійною підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним із батьків в Україні, а факт повернення дитини в Україну не є передумовою для вирішення спору між батьками про визначення місця проживання такої дитини. Постанова Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).
Як встановлено в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 з лютого 2024 року проживає у Федеративній Республіці Німеччина на законних підставах з отриманням тимчасового захисту у зв`язку із повномасштабним вторгненням росії на територію України, де матір`ю створено належні умови для проживання та розвитку дитини. За цей час у дитини почали формуватись соціальні зв`язки що підтверджується тим, що дитина відвідує дитячий садок. До виїзду за кордон дитина постійно проживала з матір`ю, а до розлучення батьків – з обома батьками. Тобто дитина ніколи не розлучалась з матір`ю. При цьому дитина перебуває віці (4 роки), коли тісний емоційний контакт дітей з матір`ю є запорукою їх гармонійного розвитку.
Відповідно до Принципу 6, затвердженого Декларацією прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.
Судом встановлено здатність та бажання обох батьків належним чином виконувати батьківські обов`язки щодо сина. Також суд враховує безперечні батьківські права та законні інтереси позивача за первісним позовом ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , його прагнення реалізації батьківських обов`язків з виховання дитини. Однак при цьому суд виходить з того, що відповідні права батька не мають превалювати над правами і законними інтересами дитини, та примусова зміна способу і укладу життя, місця проживання дитини та її розлучення з матір`ю може стати стресовою ситуацією та призвести до негативних наслідків. 
Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, враховуючи висновки органу опіки та піклування щодо вирішення спору, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 , що виключає можливість задоволення первісного позову, отже у його задоволенні суд відмовляє. 
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.
Позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області з матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Миколаєві, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 . 
Третя особа: Виконавчий комітет Південноукраїнської міської ради, місцезнаходження юридичної особи: 55002, Україна, Миколаївська область, Вознесенський район, місто Південноукраїнськ, вулиця Європейська, будинок 48; ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 20910974.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 17.04.2026 року.
Повний текст рішення складено 27.04.2026 року.

Суддя І.О.Догарєва