ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

17.06.2026 Справа № 905/164/26 

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Скаковській Л.С., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи
за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ
до відповідача: Державного підприємства "Торецьквугілля", м. Торецьк, Донецька область 
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" , м. Київ
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі", м. Краматорськ, Донецька область
про стягнення 413 773 654, 24грн

за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції:
від позивача: Кулаківський В.В., довіреність №49 від 29.12.2025, в порядку самопредставництва; 
від відповідача: участь не приймав;
від третіх осіб: участь не приймали.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" м. Київ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Торецьквугілля", м.Торецьк, Донецька область про стягнення 413773654, 24грн, з яких: 142325420,45грн - сума боргу за спожиту електроенергії, 132348343,77грн - 15% річних, 14469621,16грн - пеня, 124630268,86грн - інфляційні втрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині оплати за спожиту електричну енергію за період з травня 2019 по липень 2019, з червня 2020 по серпень 2020, з липня 2023 по грудень 2023, а також посилається на здійснення відповідачем оплати за період з січня 2019 по березень 2019 з простроченням встановлених строків. Вказані обставини стали підставою також для нарахування та пред`явлення до стягнення 15% річних, пені та інфляційних втрат. 
У позовній заяві Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» заявлено клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача: Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго»; в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство енергетики України.
Ухвалою суду від 27.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі №905/164/26, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначене на 14.04.2026 року; встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи, позивачу також встановлений строк для надання детального розрахунку суми основної заборгованості.
07.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали суду від 27.03.2026, в яких надані пояснення щодо методики розрахунку ціни електроенергії за кожен місяць.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкладено підготовче судове засідання на 28.04.2026; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та у залучені у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства енергетики України.
Крім того, ухвалою від 14.04.2026 зобов`язано позивача надати письмове обґрунтування заявленого ним клопотання щодо необхідності залучення до участі у справі у якості третіх осіб - Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", Акціонерного товариства "ДЕТЕК Донецькі електромережі", Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія "Укренерго", а саме обґрунтувати яким чином рішення у даній справі може вплинути на їх права та обов`язки, юридичну зацікавленість цих осіб в результатах вирішення спору. 
27.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі №б/н від 25.04.2026 представника позивача на виконання ухвали суду від 14.04.2026. 
Ухвалою суду від 28.04.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ДП "Регіональні електричні мережі"; залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі"; встановлено залученим третім особам строк до 18.05.2026 (враховуючи час пересилання засобами зв`язку) для надання письмових пояснень по суті спору; відкладено підготовче судове засідання на 19.05.2026.
Ухвалою суду від 19.05.2026 закрито підготовче провадження у справі №905/164/26 та призначено розгляд справи по суті на 17.06.2026.
Ухвалою суду від 27.05.2026 частково задоволено заяву №б/н від 22.05.2026 представника позивача, вирішено провести призначене на 17.06.2026 судове засідання з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції за участю представника позивача Кулаківського В.В.
У судовому засіданні 17.06.2026 до стадії судових дебатів приймав участь представник позивача, якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зазначив, що у підприємства за період січень 2019 року не збереглись докази вручення відповідачу відповідного рахунку та акту, у зв`язку з чим визначає строк оплати за вказаний період за приписами п.4.12 Правил роздрібного ринку.
Представники відповідача та третіх осіб участь не приймали, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені шляхом направлення ухвали від 19.05.2026 до їх електронних кабінетів у порядку ч.11 ст.242 ГПК України.
Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд зазначає наступне.
За приписами ч.5 ст.6 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
За приписами ч.6, ч. 11 ст.242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Наявні в матеріалах справи довідки з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС" підтверджують, що всі ухвали суду в електронному вигляді були доставлені до Електронного кабінету Державного підприємства «Торецьквугілля».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
На виконання приписів чинних нормативно-правових актів всі процесуальні документи по справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальним документом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи №905/164/26.
Станом на 17.06.2026 від відповідача відзив на позов, заяви, клопотання з процесуальних питань не надходили. 
Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).
Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.
Явка в судове засідання представника сторони - це право, а не обов`язок сторони, і відповідно до положень статті 202 ГПК справа, за умови належного повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без її участі, якщо нез`явлення цього представника не перешкоджає розгляду справи по суті.
Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, відсутність заяв від відповідача та третіх осіб про відкладення судового засідання з поважних причин, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком, суд дійшов висновку про можливість завершити розгляд справи по суті у судовому засіданні 17.06.2026 за відсутності представників відповідача та третіх осіб.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд становив наступне:
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2025 року.
Положенням частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (надалі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до Правил).
На виконання вимог ст. 64 ЗУ "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затв. постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), ДПЗД "Укрінтеренерго" розміщено на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua: порядок приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", комерційні пропозиції №2 від 27.12.2018, №3 від 07.06.2019 до договору з додатками до них.
Згідно даних, отриманих від оператора системи розподілу/адміністратора комерційного обліку, Державне підприємство «Торецьквугілля" перебувало на постачанні електричної енергії постачальником "останньої надії" в періоди: січень 2019 - березень 2019, травень 2019- серпень 2019, червень 2020 - серпень 2020, липень 2023 - грудень 2023. Вказані обставини не спростовані відповідачем під час розгляду справи.
Так, листом від 29.12.2018 №ДЗ-03/1842 ДП «Регіональні електричні мережі» надало інформацію ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо споживачів електричної енергії, які переходять на постачання електричної енергії до постачальника «останньої надії», зокрема ДП «Торецьквугілля». 
27.12.2018 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник) та Державним підприємством «Торецьквугілля» (споживач) був укладений та підписаний договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», відповідно до п.1.1. якого цей договір є публічним договором приєднання споживача ДП «Торецьквугілля» і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» споживачу, у разі якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках. Договір укладений сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору.
Відповідно до п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послуги з розподілу електричної енергії (п.2.2 договору). 
Згідно п.3.5 договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати.
Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між споживачем та попереднім оплати.
У разі ненадання зазначення зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання споживачу здійснюється на умовах, визначених додаткам 1 до договору (комерційна пропозиція). 
Відповідно до п.5.1 споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2. договору).
Ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором (п.5.3 договору).
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі річних диференційованих цін (тарифів). (п.5.7. договору).
Згідно п.5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
За умовами п.5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Відповідно до п.6.1. договору споживач має право, зокрема, безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, надаються постачальником, та інформацію про ціну, порядок оплати за спожиту електричну енергію, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього договору. 
Згідно п. 6.2 договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цьому договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).
Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів (п. 13.1 договору).
За умовами п.13.7. договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними у цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.
Договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.
Додатком №1 до договору викладено Комерційну пропозицію №2 від 27.12.2018р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".
Відповідно до Комерційної пропозиції споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.
Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС).
За умовами комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.
До усунення розбіжностей сторони договору керуються даними, що зазначені в Акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.
Також у комерційній пропозиції керуючись ст. 259 ЦК України сторони договору домовились, встановити в цьому договорі збільшений строк позовної давності:
- строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років;
- строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років.
16.04.2019 сторонами була підписана Додаткова угода №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» якою внесені зміни до договору щодо реквізитів споживача; Додаткова угода №2 про закупівлю послуг з постачання електричної енергії до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» якою були доповнені пункти договору зокрема найменуванням предмету закупівель за зазначенням очікувальних обсягів постачання електричної енергії за січень - березень 2019.
25.04.2019 сторонами була підписана Додаткова угода №3 про закупівлю послуг з постачання електричної енергії до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» якою внесені зміни до п.5.17 договору.
Листом від 08.05.2019 №17/981 Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» повідомлено ДПЗД «Укрінтеренерго» про те, що 06.05.2019 року на адресу Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» надійшло повідомлення від ТОВ «ЕК «Укренерговугілля» про припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу між ТОВ «ЕК «Укенерговугілля» та ДП «Торецьвугілля» з 11.05.2019. Враховуючи викладене та відповідно до пунктів 3.4.2 правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, Донецька філія повідомляє, що у зв`язку з не обранням ДП «Торецьквугілля» нового електропостачальника, починаючи з 11.05.2019 зазначене підприємство переводиться на постачальника електричної енергії до постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».
13.05.2019 між ДПЗД «Укрінтеренерго» (постачальник) та ДП «Торецьквугілля» (споживач) був укладений та підписаний договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» ( на підставі переговорної процедури від 07.05.2019), умови п.п.1.1, 2.1, 2.2, 3.5, 5.1, 5.2, 5.3, 5.7, 5.8, 5.10, 6.1, 6.2, 9.1, 13.1, 13.7. співпадають з редакцією договору від 27.12.2018. 
Додатком №1 до договору від 13.05.2019 викладено Комерційну пропозицію №2 від 27.12.2018р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".
Листом від 17.06.2020 № 17/1363 Донецька філія Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» повідомлено ДПЗД «Укрінтеренерго» про зміну електропостачальника, так 12.06.2020 на адресу Донецької філії надійшло повідомлення від електропостачальника ТОВ «Електро-ресурс» про припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу між ТОВ «Електро-ресурс» та ДП «Торецьквугілля» з 21.0.2020. Враховуючи викладене та відповідно до пунктів 3.4.2 правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 Донецька філія повідомляє, що у зв`язку з не обранням ДП «Торецьквугілля» нового електропостачальника, ДП «Торецьквугілля» починаючи з 21.06. 2020 переводиться на постачальника електричної енергії до постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».
30.06.2020 Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник) та Державним підприємством «Торецьквугілля» (споживач) був укладений та підписаний договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», умови п.п.1.1, 2.1, 2.2, 3.5, 5.1, 5.2, 5.3, 5.7, 5.8, 5.10, 6.1, 6.2, 9.1, 13.1, 13.7. тотожні з редакцією договору від 27.12.2018.
Додатком №1 до договору викладено Комерційну пропозицію №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", умови щодо оплати та строків позовної давності співпадають з Комерційною пропозицією №2.
Листом №64/10266-вих від 17.07.2023 АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» повідомило ДПЗД «Укрінтеренерго», що у зв`язку із отриманням повідомлення від ТОВ «ДЕП» №2/5555 від 26.06.2023 щодо припинення дії договору на постачання електричної енергії, об`єкти споживача ДП «Торецьквугілля» перейдуть до постачальника «останньої надії».
До вказаного листа позивачем наданий публічний договір про постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» умови п.п.1.1, 2.1, 2.2,, 5.2, 5.3, 5.7, 5.8, 5.10, 6.1, 6.2, 9.1, 13.1, 13.7. співпадають з редакцією договору від 27.12.2018.
Пункт 5.1 публічного договору викладений в наступній редакції: споживач розраховується з постачальником за електричну енергією за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до цього договору (далі- комерційна пропозиція).
До публічного договору доданий додаток 1 Комерційна пропозиція №6 від 09.06.2023 для постачання електричної енергії споживачем постачальником «останньої надії».
Відповідно до п.4.5 Комерційної пропозиції №6 оплата за фактично спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію (остаточний розрахунок) здійснюється споживачем в строк до 20-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, незалежно від отримання рахунку від постачальника.
Також позивач надав Комерційну пропозицію №7 від 11.10.2023 для постачання електричної енергії споживачем постачальником «останньої надії» та Комерційну пропозиція №8 від 07.11.2023 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії». 
В матеріалах справи наявне повідомлення про зміну умов постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» №44/09-6540/ПОН від 09.11.2023 яким позивач повідомив відповідача, що з 01.12.2023 набуває чинності нова Комерційна пропозиція №8 від 07.11.2023 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», що є Додатком 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з якою можна ознайомитися на сайті ДПЗД «Укрінтеренерго» 
На виконання умов договорів, на підставі звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії", позивач склав наступні розрахункові документи:
- Акт №000107 від 31.01.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019 року на суму 45268371,04грн, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 15962004кВт*год та рахунок №000033939013/26/001/03022 від 09.02.2019р. на 36990114,74грн. з урахуванням оплати по рахунку №000033939013/26/001/П від 03.01.2019, на суму 8278256,30грн. (з ПДВ) (вказана оплата також вбачається із реєстру оплат у виді трьох оплат від 01.02.2019 та 04.02.2019 (два платежі); 
Позивач під час судового засідання зазначив, що в нього не збереглись докази вручення рахунку та акту відповідачу.
Позивач у позові зазначив, що відповідачем сплачено повністю заборгованість за січень 2019 року, в підтвердження наданий реєстр оплат. Під час судового засідання 17.06.2026 представник позивача пояснив, що заборгованість за січень 2019 року була повністю сплачена платежем від 17.04.2019, залишок платежу був зарахований в погашення заборгованості за лютий 2019.
- рахунок №00033939013/26/002/05048 від 06.03.2019 на суму 34626046,82грн. та Акт №001398 від 28.02.2018р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 12209432 кВт*год на суму 34626046,82грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 14.03.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
Позивач у позові зазначив, що відповідачем сплачено повністю заборгованість за лютий 2019 року, в підтвердження наданий реєстр оплат. Відповідно до реєстру оплат та пояснень позивача, відповідач 17.04.2019 здійснив оплату за лютий 2019 року у розмірі 34625885,26грн та 26.04.2019 доплатив залишок у розмірі 161,56грн.
- рахунок №000033890113/26/003/06076 від 10.04.2019р. на суму 37842675,46грн. та Акт №002207 від 31.03.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період березень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 13343642кВт*год на суму 37842675,46грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 16.04.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
Позивач у позові зазначив, що відповідачем сплачено повністю заборгованість за березень 2019 року, в підтвердження наданий реєстр оплат, відповідно до якого відповідач сплатив 26.04.2019 за спожиту електричну енергію 37842875,44грн та 04.09.2019 доплатив 0,02грн.
- рахунок №000033839013/26/005/06743 від 26.06.2019р. на суму 21787827,14грн. та Акт №002833 від 31.05.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 7682569кВт*год на суму 21787827,14грн. (з ПДВ); 
Вказаний рахунок був отриманий особисто директором відповідача 27.06.2019р., що підтверджується підписом на рахунку.
Позивач у позові зазначив, що відповідачем частково сплачено заборгованість за травень 2019 у розмірі 122000грн, в підтвердження чого наданий реєстр оплат, відповідно до якого відповідач здійснив наступні оплати: 26.06.2019 у розмірі 3000грн, 19.07.2019 у розмірі 50000грн та 23.07.2019 у розмірі 69000грн.
- рахунок №000033839013/26/006/06813 від 08.07.2019р. на суму 30724198,96грн. та Акт №002847 від 30.06.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період червень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 10833608кВт*год на суму 30724198,96грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 12.07.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000033839013/26/007/07274 від 15.08.2019р. на суму 29117648,69грн. та Акт №003112 від 31.07.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період липень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 7788683кВт*год на суму 29117648,69грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 20.08.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
Відповідно до повідомлення НЕК «Укренерго» №01/33516 від 04.08.2021, за липень 2019 ДП «Торецьквугілля» спожито 8220229,00 кВт*год. на загальну суму 30730964,43грн.
Позивач повідомив відповідача листом №44/10-8455/ПОН від 08.09.2021 та надіслав на пошту відповідачу корегувальний акт і рахунок за липень 2019, зазначене повідомлення отримане відповідачем 28.09.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
- рахунок №000033839013/26/006/08819 від 08.07.2020р. на суму 11525490,52грн. та Акт №003662 від 30.06.2020р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період червень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 3853143,00кВт*год на суму 11525490,52грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 14.07.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000033839013/26/007/08882 від 06.08.2020р. на суму 33622908,07грн. та Акт №003689 від 31.07.2020р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період липень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 11471574кВт*год на суму 33622908,07грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 14.08.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000033839013/26/008/08967 від 07.09.2020р. на суму 13858208,69грн. та Акт №003726 від 31.08.2020р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період серпень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 4720362кВт*год на суму 13858208,69грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 15.09.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
Відповідно до повідомлення НЕК «Укренерго» від 04.08.2021 за серпень 2020 року ДП «Торецьквугілля» спожито 4746561,00кВт*год на загальну суму 13935124,66грн.
Позивач повідомив відповідача листом №44/10-8455/ПОН від 08.09.2021 та надіслав на пошту відповідачу корегувальний акт і рахунок за серпень 2020 року, зазначене повідомлення отримане відповідачем 28.09.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
- рахунок №000033839013/04/007/51858 від 10.08.2023р. на суму 8751,58грн. та Акт №044219 від 31.07.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період липень 2023 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 1721кВт*год на суму 8751,58грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслано 10.08.2023 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача;
- рахунок №000033839013/04/008/53202 від 13.09.2023р. на суму 21553,88грн. та Акт №045565 від 31.08.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період серпень 2023 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 2179кВт*год на суму 12802,30грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслано 13.09.2023 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача; 
- рахунок №000033839013/04/009/55095 від 12.10.2023р. на суму 40295,13грн. та Акт №047455 від 30.09.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період вересень 2023 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 2812кВт*год на суму 18741,25грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслані 12.10.2023 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача; 
- рахунок №000033839013/04/010/56698 від 13.11.2023р. на суму 71147,11грн. та Акт №049037 від 31.10.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період жовтень 2023 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 4891,00кВт*год на суму 30851,98грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслано 13.11.2023 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача;
- рахунок №000033839013/04/011/58887 від 12.12.2023р. на суму 108416,61грн. та Акт №051192 від 31.11.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2023 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 5463кВт*год на суму 37369,50грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслані 12.12.2023 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача; 
- рахунок №000033839013/04/012/60212 від 14.01.2024р. на суму 117233,12рн. та Акт №052485 від 31.08.2023р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2023 року (з 01.12.2023 по 06.12.2023), відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 1236кВт*год на суму 8816,51грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок були надіслані 16.01.2024 на електронні пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується скріншотом з поштової скриньки позивача. 
Оператором системи розподілу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» листом від 23.04.2024 №67/6125-вих в якому повідомлено, що об`єкт споживача ДП «Торецьквугілля» був відключений 20.12.2023 при відключені об`єкту не було можливості виконати фіксацію приладу обліку, у зв`язку з відсутністю споживача. 17.04.2024 при перевірці відключеного стану об`єктів співробітниками АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» підтверджено відключений стан та зафіксовані покази приладу обліку « 213682,6», у зв`язку з чим просять ураховувати обсяги спожитої електричної енергії за грудень 2023 в обсязі 1717кВт*год. 
Позивач повідомив відповідача листом №44/10-1824/ПОН від 01.05.2024 та надіслав на електрону пошту 02.05.2024 відповідачу корегувальний акт і рахунок за грудень 2023, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію на суму 12490,06грн.
Враховуючи викладене, загальна вартість спожитої та несплаченої відповідачем електричної енергії за спірний період становить 142325420,45грн., яка і заявлена до стягнення.
Позивачем 28.08.2025 на електронні адреси відповідача була направлена претензія-вимога №44/11-011087 від 26.08.2025, в якій просив у семиденний строк з дня її отримання оплатити заборгованість у розмірі 142325420,45грн., яка утворилась за травень - липень 2019, червень 2020 - серпень 2020, липень 2023 - грудень 2023.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не здійснив оплату за спожиту електричну енергію за період травень - липень 2019, червень 2020 - серпень 2020, липень 2023 - грудень 2023 та здійснив оплату за період січень 2019 - березень 2019 з простроченням строків оплати, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 413 773 654, 24грн, з яких: 142325420,45грн - сума боргу за спожиту електроенергії, 132348343,77грн -15% річних, 14469621,16грн - пеня, 124630268,86грн - інфляційні втрати.
Відповідачем не спростовані вказані обставини, як не надано доказів здійснення оплати спожитої електричної енергії у розмірі заявленої до стягнення заборгованості.
Треті особи правом на надання пояснень по справі не скористались. 

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.
За приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладені договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", які розроблені з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.
Згідно з ч.5 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".
Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.
Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
За приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Згідно пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
У відповідності до ч.1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
За змістом ч .5 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник "останньої надії" здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником "останньої надії" при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.
Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.
Ціна (тариф) на послуги постачальника "останньої надії" визначається за результатами конкурсу.
У разі якщо конкурс на визначення постачальника "останньої надії" не відбувся, ціна (тариф) на послуги тимчасово призначеного постачальника "останньої надії" встановлюється Регулятором згідно із затвердженою ним методикою та має враховувати економічно обґрунтовані витрати, пов`язані з особливим режимом роботи та ризиками від провадження діяльності постачальника "останньої надії", а також норму прибутку з урахуванням особливостей діяльності такого електропостачальника.
Згідно ч.8-11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначається правилами роздрібного ринку.
Постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до пункту 1.2.9 Правил №312 постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання Споживача до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Так, за інформацією від операторів системи розподілів, відповідача декілька разів було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 01.11.2019 року, про що було зазначено раніше.
Судом встановлено вище, що з урахуванням наявних у матеріалах справи актів купівлі-продажу електроенергії, рахунків за період травень-липень 2019, червень 2020-серпень 2020, липень 2023-грудень 2023 та часткової оплати за травень 2019 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 142325420,45грн.
В свою чергу, відповідач повністю здійснив оплату спожитої за період січень 2019 - березень 2019 електроенергії, однак за твердженнями позивача оплати здійснені з простроченням встановленого строку.
Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" регламентовано, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно з п.п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. 
Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:
протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;
протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;
в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до умов 4.19. ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За приписами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідач, як споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Такий обов`язок забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору покладено на відповідача (споживача) і підпунктом 2 пункту 6.2. договорів про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
За умовами п.5.10 договорів оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Суд також відзначає, що рахунки сформовані за період липень 2023 - грудень 2023 були надіслані відповідачу лише засобами електронного зв`язку на електронну пошту. Рахунки за інші спірні періоди направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку, вище судом вже встановлені відомості щодо дат їх отримання споживачем.
Відповідно до п.4.7 комерційної пропозиції №6, №7 та №8 рахунок вважається отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення зокрема засобами електронного зв`язку на електронну пошту споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або зазначену ОС, або зазначену в листуванні між сторонами. У разі направлення постачальником рахунку електронною поштою, датою отримання таких рахунків буде вважатися датою відправлення постачальником споживачу відповідного електронного повідомлення.
У виставлених позивачем та надісланих відповідачу рахунках зазначено, що вони мають бути сплачені протягом 5 банківських (робочих) днів від дати їх отримання.
Визначення поняття "банківський день" наявне у п.п.6 п.4 Положення про порядок здійснення банками операцій за акредитивами, затвердженого постановою Правління Національного банку України №514 від 03.12.2003, згідного якого це робочий день банку в тому місці, у якому повинна виконуватися дія, передбачена Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів або іншими міжнародними документами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою.
Тобто, банківський день - це частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ. Дні визначаються для банків робочими за правилами, встановленими відповідною постановою Національного банку України.
Судом враховано, що банківський день - це період робочого часу банку, протягом якого проводяться розрахункові операції з клієнтами банку і позначаються (датуються) цим числом.
До банківського дня не включаються вихідні та святкові дні.
Відтак, враховуючи вищевстановлені судом обставини щодо дати отримання спірних рахунків, відповідач повинен був здійснити їх оплату у наступні строки:
- за лютий 2019 року рахунок №000033890113/26/002/05048 від 06.03.2019р. на суму 34626046,82грн. (отриманий 14.03.2019) оплата до 21.03.2019, а з 22.03.2019 почалось прострочення платежу;
- за березень 2019 рахунок №000033890113/26/003/06076 від 10.04.2019р. на суму 37842675,46грн. (отриманий 16.04.2019) оплата до 23.04.2019, а з 24.04.2019 почалось прострочення платежу;
- за травень 2019 рахунок №000033839013/26/005/06743 від 26.06.2019р. на суму 21787827,14грн (отриманий 27.06.2019) оплата до 05.07.2019 (враховуючи вихідний день 28.06.2019 у зв`язку зі святом) та з 06.07.2019 почалось прострочення платежу;
- за червень 2019 рахунок №000033839013/26/006/06813 від 08.07.2019р. на суму 30724198,96грн.(отриманий 12.07.2019) оплата до 19.07.2019, а з 20.07.2019 почалось прострочення платежу;
- за липень 2019 рахунок №000033839013/26/007/07274 від 15.08.2019р. на суму 29117648,69грн. (отриманий 20.08.2019) оплата до 28.08.2019 ( враховуючий вихідний день 26.08.2019 у зв`язку зі святом), а з 29.08.2019 почалось прострочення платежу та за акт корегування липня 2019 на суму 1613315,74 грн (отриманий 28.09.2021) строк оплати до 05.10.2021 та з 06.10.2021 почалось прострочення платежу;
- за червень 2020 рахунок №000033839013/26/006/08819 від 08.07.2020р. на суму 11525490,52грн (отриманий 14.07.2020) оплата до 21.07.2020, а з 22.07.2020 почалось прострочення платежу;
- за липень 2020 рахунок №000033839013/26/007/08882 від 06.08.2020р. на суму 33622908,07грн (отриманий 14.08.2020) оплата до 21.08.2020, а з 22.08.2020 почалось прострочення платежу;
- за серпень 2020 рахунок №000033839013/26/008/08967 від 07.09.2020р. на суму 13858208,69грн. (отриманий 15.09.2020) оплата до 22.09.2020, а з 23.09.2020 почалось прострочення платежу та за корегування до серпня у розмірі 76915,97грн (отриманий 28.09.2021) оплата до 05.10.2021 та з 06.10.2021 почалось прострочення платежу;
- за липень 2023 рахунок №000033839013/04/007/51858 від 10.08.2023 (отриманий 10.08.2023) оплата до 17.08.2023, а з 18.08.2023 почалось прострочення платежу;
- за серпень 2023 рахунок №000033839013/04/008/53202 від 13.09.2023 (отриманий 13.09.2023) оплата до 20.09.2023, а з 21.09.2023 почалось прострочення платежу;
- за вересень 2023 рахунок №000033839013/04/009/55095 від 12.10.2023 (отриманий 12.10.2023) оплата до 19.10.2023, а з 20.10.2023 почалось прострочення платежу;
- за жовтень 2023 рахунок №000033839013/04/010/56698 від 13.11.2023 (отриманий 13.11.2023) оплата до 20.11.2023, а з 21.11.2023 почалось прострочення платежу; 
- за листопад 2023 рахунок №000033839013/04/011/58887 від 12.12.2023 (отриманий 12.12.2023) оплата до 19.12.2023, а з 20.12.2023 почалось прострочення платежу;
- за грудень 2023 рахунок №000033839013/04/012/60212 від 14.01.2024 (отриманий 16.01.2024) оплата до 23.01.2024, а з 24.01.2024 почалось прострочення платежу.
Щодо періоду січень 2019 позивач під час судового засідання 17.06.2026 пояснив, що на підприємстві не збереглись докази вручення відповідачу відповідного рахунку та акту, у зв`язку з чим визначає строки оплати відповідно до п.4.12 Правил роздрібного ринку, тобто відповідач повинен був здійснити оплату за спожиту у січні 2019 електричну енергію до 20.02.2019 включно та з 21.02.2019 почалося прострочення платежу.
Як вже зазначалося вище, відповідно до п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Враховуючи викладене, визначений позивачем граничний строк оплати рахунку 20.02.2019 за спірний місяць січень 2019 не суперечить п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а відтак приймається судом як правомірний.
Згідно з статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 3 частиною 3 статті 129 Конституції України та статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості за спожиту електричну енергію за спірний період, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої суми боргу у розмірі 142325420,45грн, отже позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 14469621,16грн.
Пеня нарахована позивачем на заборгованість за липень 2019 та на корегування за липень 2019, червень 2020, липень 2020, серпень 2020 та на корегування за серпень 2020.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).
У комерційних пропозиціях №2 та №3 сторони у розділі «розмір пені» погодили, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Крім того, сторони у комерційній пропозиції №2 в розділі «відповідальність сторін» та у п.13.1 комерційної пропозиції №3 домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежного виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як вбачається з наданого суду розрахунку, позивач здійснює нарахування пені наступним чином:
- на заборгованість за липень 2019 на суму 29117648,69грн за період з 28.08.2019 по 26.08.2020 у розмірі 6552135,72грн;
- на заборгованість по акту корегування за липень 2019 на суму 1613315,74грн за період з 06.10.2021 по 23.02.2022 у розмірі 112312,30грн;
- на заборгованість за червень 2020 на суму 11525490,52грн за період з 22.07.2020 по 20.07.2021 у розмірі 1481785,18грн;
- на заборгованість за липень 2020 на суму 33622908,07грн за період з 22.08.2020 по 20.08.2021 у розмірі 4436079,50грн;
- на заборгованість за серпень 2020 на суму 13858208,69грн за період з 23.09.2020 по 21.09.2021 у розмірі 1881952,83грн;
- на заборгованість по акту корегування за серпень 2020 на суму 76915,97грн за період з 06.10.2021 по 23.02.2022 у розмірі 5354,62грн.
Суд не погоджується з обраним позивачем початком періоду нарахування за липень 2019 з 28.08.2019, оскільки як вже було встановлено судом вище граничний строк оплати до 28.08.2019 включно (враховуючий вихідний день 26.08.2019 у зв`язку зі святом), а з 29.08.2019 почалось прострочення платежу. 
Суд не застосовує в даному випадку постанову Національного банку України від 03.03.2022 №16 "Про затвердження інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в України в національній валюті", оскільки вона набрала чинності з 01.04.2023, тобто вже після спірного періоду.
Враховуючи вищевикладене, суд здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок пені за липень 2019 за період з 29.08.2019 по 26.08.2020 та перевіривши нарахування пені в межах визначеного позивачем періоду прострочення за іншими спірними місяцями, встановив, що підлягають задоволенню пеня у розмірі 14442497,88грн.
Таким чином, вимоги в частині стягнення пені у розмірі 27123,28грн. не підлягають задоволенню як безпідставні.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 124630268,86грн. та 15% річних у сумі 132348343,77грн.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок є арифметично та методологічно правильним.
У комерційних пропозиціях у розділі «додаткові зобов`язання споживача» та у п.7.4 встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Отже, договором, що був укладений між сторонами, встановлено інший розмір процентів річних - 15%, аніж встановлено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (3% річних).
Як вбачається з наданого суду розрахунку, позивачем нараховуються 15% річних та інфляційні втрати у зв`язку з простроченням оплати спожитої електроенергії за період січень 2019 - березень 2019, травень 2019 - липень 2019, червень 2020 - серпень 2020, липень 2023 - грудень 2023. 
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 15% річних, судом встановлено, що позивачем як і під час розрахунку пені невірно обраний початок періоду нарахування відсотків за липень 2019 з 28.08.2019, як вже раніше було встановлено судом граничний строк оплати до 28.08.2019 включно (враховуючий вихідний день 26.08.2019 у зв`язку зі святом), а з 29.08.2019 почалось прострочення платежу; також позивачем невірно обраний початок нарахування за травень 2019 з 05.07.2019, оскільки як вже раніше було встановлено судом граничний строк оплати до 05.07.2019 включно (враховуючи вихідний день 28.06.2019 у зв`язку зі святом), а отже прострочення починається з 06.07.2019.
Враховуючи вищевикладене, суд здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок 15% річних за травень 2019 та липень 2019 (в межах обраного позивачем періоду) та перевірку нарахування 15% річних за іншими місяцями, встановив, що правомірним є загальний розмір 15% річних в розмірі 132327424,94грн., розмір річних у сумі 20918,83грн є не правомірним.
Поряд із цим, положеннями частини 3 статті 551 ЦК України регламентовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 07.02.2024 у справі №910/3831/22.
Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Суд зауважує, що відповідно до сталої судової практики Верховного Суду, штрафні санкції не можуть мати карального характеру, а повинні виконувати лише компенсаційну функцію для захисту інтересів кредитора від невиконання зобов`язань боржником.
Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 наголошено, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, конкретизуючи загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, наведений в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, зазначила, що суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Таким чином, 3% річних є мінімальним розміром процентів річних, тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру.
Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи. 
Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
Розглядаючи обставини даної справи, суд не залишає поза увагою той факт, що оплату за спожиту протягом спірного періоду електроенергію відповідач мав здійснити ще у 2019-2021 році та частково у 2023-2024 роках, втім відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості. Жодних доказів на підтвердження тяжкого фінансового стану відповідача у 2019 -2024 роках відповідачем суду представлено не було.
Поряд із цим, як вже відзначалося вище, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. 
В даному випадку позивачем правомірно заявлені до стягнення пеня у розмірі 14442497,88грн., інфляційні втрати у розмірі 124630268,86грн. та 15% річних у розмірі 132327424,94грн., що разом складає 271400191,68грн та майже вдвічі перевищує суму основного боргу (142325420,45грн). Правомірно заявлені 15% річних у розмірі 132327424,94грн. складають 92,97% від суми основного боргу.
На думку суду, стягнення 15% процентів за таких умов є нерозумним з огляду на непропорційність наслідкам правопорушення, адже матиме наслідком не компенсацію майнових втрат позивача, а його збагачення за рахунок відповідача, що несправедливо відносно нього. Крім того, позивач заявивши до стягнення інфляційні втрати вже отримує компенсацію від знецінення грошових коштів. Більш того, позивачем було також реалізовано право на стягнення пені.
З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку можливим зменшити розмір процентів річних до розміру 3% передбаченому законом (ч.2 ст. 625 ЦК України), що відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства. Стягнення 3% річних з відповідача є справедливою та адекватною мірою господарської відповідальності за несвоєчасну сплату поставленої електроенергії, а також виступає проявом балансу між інтересами позивача та відповідача.
Здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок 3% річних, підлягає стягненню з відповідача 3% річних у сумі 26466677,40грн., що є адекватною і справедливою мірою відповідальності.
Відтак, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 26466677,40грн. та інфляційні втрати у сумі 124630268,86грн.

Щодо розподілу судових витрат.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір, відповідно статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, судовий збір у разі зменшення судом розміру відсотків річних відшкодовується за рахунок відповідача повністю без урахування такого зменшення (враховуючи правову позицію викладену у п. 4.3 чинної постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"). 
Таким чином, судовий збір, який сплачений за позовними вимогами, що є задоволеними, та сплачений за правомірно заявленими позовними вимогами в частині 15% річних, у яких відмовлено внаслідок зменшення розміру відсотків річних за ініціативою суду, відшкодовується з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємство «Торецьквугілля» (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 19, код ЄДРПОУ 33839013) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м.Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, код ЄДРПОУ 19480600) заборгованість в сумі 142325420,45грн., 3% річних в сумі 26466677,40грн., інфляційні втрати в сумі 124630268,86грн, пеню в сумі 14442497,88грн. та судовий збір в сумі 931731,81грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2026.

Суддя Ю.В. Макарова