РІШЕННЯ
Іменем України

15 червня 2026 року 
м. Київ
справа №990/585/25
адміністративне провадження № П/990/585/25 
Верховний Суд як суд першої інстанції у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Шарапи В.М., 
суддів: Бевзенка В.М., Єзерова А.А., Тацій Л.В., Чиркіна С.М., 
за участю:
секретаря судового засідання Корецького І.О.,
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Цуцкірідзе І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та нечинним Регламенту ВРП у частині,
УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА Й АРГУМЕНТИ СТОРІН У СПРАВІ
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВРП щодо розгляду з 15 січня 2025 року до 13 листопада 2025 року повідомлення про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області, яке зареєстроване у ВРП 15 січня 2025 року за № 205/0/6-25;
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 13 листопада 2025 року №2451/0/15-25 «Про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1.» (далі - Рішення ВРП) та зобов`язати повторно розглянути це повідомлення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;
- визнати протиправним та нечинним абзац 4 пункту 24.3 Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції рішення ВРП від 21 листопада 2023 року № 1068/0/15-23, зі змінами). 
Позов обґрунтував тим, що ВРП, як єдиний конституційний орган, який покликаний забезпечити авторитет правосуддя та незалежність суддів, упродовж тривалого часу, а саме з 15 січня 2025 року (часу подання заяви позивачем до ВРП) і по 13 листопада 2025 року не надав жодної відповіді на повідомлення про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області.
Також позивач посилається на те, що ухвалене за результатами розгляду його повідомлення про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області рішення ВРП є протиправним, оскільки воно не вмотивоване, прийняте без належної перевірки доводів, наведених у його повідомленні та всупереч вимогам чинного законодавства. Позивач зазначає, що наведені ним факти втручання у здійснення правосуддя безпосередньо ВРП перевірені не були. Здійснені ВРП перевірочні дії були не своєчасними, мали місце формальний, безрезультатний характер та полягали виключно у отриманні інформації з різних органів. 
Таким чином, ВРП було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає:
- у безпідставному зволіканні з розглядом повідомлення;
- у нездійсненні належної перевірки наведених фактів;
- у прийнятті необґрунтованого рішення за результатами розгляду повідомлення всупереч вимог чинного законодавства.
Позивач уважає, що прийняте за результатами розгляду повідомлення про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області рішення ВРП є абсолютно формальним, яке жодним чином не впливає на забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
Також зазначає, що за 10 місяців розгляду його повідомлення ВРП самостійно не провела жодних перевірочних дій, а здійснені формально перевірочні заходи звелися фактично до перекладання власних повноважень на інші інституції.
ВРП безпідставно зволікала з розглядом його повідомлення, чим допустила протиправну бездіяльність.
Позивач посилається на те, що з оскарженого рішення вбачається, що ВРП не перевіряла факти, наведені ним у повідомленні.
Отримавши відповідь від Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) про відсутність компетенції щодо надання правової оцінки фактам можливого втручання в автоматизовану систему розподілу судових справ, ВРП надалі бездіяла та зайняла позицію очікування результатів перевірки робочої групи Ради суддів України, що є неправомірним.
ВРП безпідставно не надала оцінку системним порушенням в діяльності Олевського районного суду, внаслідок яких не лише здійснюється втручання у судочинство, а позбавлено громадян доступу до суду, що вкрай негативно впливає на авторитет правосуддя.
Позивач указує на те, що положення Регламенту ВРП у Главі 24 частково унормовують порядок розгляду питань про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
Так, на думку позивача, Регламент не встановлює строків підготовки до розгляду повідомлення про втручання в діяльність судді, строків проведення перевірочних дій, прав та обов`язків члена ВРП, який проводить перевірку, прав та обов`язків особи, яка повідомила про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, порядку оскарження прийнятого рішення тощо.
На його переконання відсутність такого нормативного врегулюванння вносить правову невизначеність у розгляд вказаних питань.
Процедура дисциплінарної відповідальності судді детально внормована Регламентом із встановленням граничних строків дій, переліку дій та рішень, які можуть бути вчинені, порядку їх оскарження, прав та забезпечення судді тощо.
Зазначена обставина по суті, на думку позивача, ставить у нерівне становище суддю, який подав повідомлення про втручання в діяльність судді у порівнянні з суддею щодо якого розглядається дисциплінарна скарга.
Позивач уважає, що у зв`язку з цим положення абзацу 4 пункту 24.3 Регламенту ВРП є таким, що прийнято необґрунтовано, з порушенням принципу рівності перед законом та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
5 січня 2026 року відповідач подав відзив, у якому зазначив, що ВРП не має повноважень здійснювати кримінально-правову кваліфікацію протиправних дій, які порушують конституційний принцип незалежності суддів, та призначати міру відповідальності за них. Кваліфікація дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, здійснюється правоохоронними органами, які є суб`єктами безпосереднього реагування на протиправні дії, які вчиняються щодо суддів.
Відповідач уважає, що оскаржуване рішення ВРП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Позивач не наводить обґрунтувань, які б свідчили про протиправність та незаконність цього рішення ВРП.
Щодо бездіяльності ВРП відносно тривалого розгляду повідомлення позивача, у зв`язку з чим він вимушений був 15 серпня 2025 року подати заяву про звільнення з посади судді через постійний адміністративний та психологічний тиск, то відповідач зазначає, що процедура розгляду заяви судді про звільнення за власним бажанням є самостійною дією, яка не повязана з процедурою перевірки повідомлень про втручання у здійснення правосуддя. Обидві процедури регулюються різними нормами Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) та мають відмінне правове значення.
Ані стаття 55 Закону № 1789-VIII, ані стаття 73 цього ж Закону не встановлюють обов`язку відкладати або зупиняти розгляд заяви судді про звільнення за власним бажанням до завершення перевірки повідомлення про втручання у діяльсть судді.
Щодо визнання нечинним та протиправним пункту Регламенту ВРП, то відповідач стверджує, що оскаржуваний абзац 4 пункту 24.3 цього Регламенту не створює жодних дискримінаційних або протиправних умов для позивача та не обмежує його права. 
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15 січня 2025 року (вх. № 205/0/6-25) до ВРП надійшло повідомлення судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 про втручання в його діяльність як судді під час здійснення правосуддя.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП зазначене повідомлення було передано для перевірки члену ВРП Котелевець А.В .
У повідомленні позивач зазначав про несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу Олевського районного суду Житомирської області під час автоматизованого розподілу судових справ між суддями, починаючи з березня 2020 року.
10 лютого 2025 року, член ВРП Котелевець А.В. з метою перевірки зазначеного повідомлення, звернулася із запитом до Офісу Генерального прокурора з метою отримання інформації щодо заходів, вжитих за результатами розгляду повідомлення судді та до ДСА України (вих. № 2373/0/9-25) щодо проведення перевірки стасовно питань, порушених у цьому повідомленні.
11 лютого 2025 року листом № 09/1/2-4949-25 Офіс Генерального прокурора повідомив, що звернення судді скеровано до Житомирської обласної прокуратури для організації його розгляду.
17 лютого 2025 року член ВРП Котелевець А.В. звернулася із запитом (вих. № 2851/0/9-25) до Житомирської обласної прокуратури з метою отримання інформації щодо заходів, вжитих за результатами розгляду повідомлення судді.
20 лютого 2025 року Житомирська обласна прокуратура листами № 09/2-147вих-25 та № 09/1-757 вих-25 повідомила, що 11 лютого 2025 року Коростенською окружною прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (незаконне втручання в роботу автоматизованих систем у судах).
12 лютого 2025 року ДСА України проінформувала про надання доручення Територіальному управлінню в Житомирській області розглянути зазначене повідомлення.
Листом від 25 березня 2025 року № 15-5776/25 повідомлено, що внутрішній аудит в Олевському районному суді Житомирської області не проводився та не запланований на 2025-2027 роки.
28 березня 2025 року член ВРП повторно звернувся до ДСА України із запитом № 5937/0/9-25 щодо проведення перевірки або позапланового внутрішнього аудиту в Олевському районому суді Житомирської області.
2 квітня 2025 року ДСА України листом № 155/6469/25 повідомила, що адміністрація не наділена повноваженнями оцінювати дії користувачів автоматизованих систем або підтверджувати факти втручання, оскільки такі питання належать до компетенції органів досудового розслідування. Водночас повідомила про створення Радою суддів України робочої групи відповідно до рішення від 6 березня 2025 року №9.
Також 4 квітня 2025 року, член ВРП надіслала запит № 6702/0/9-25 до Ради суддів України з метою отримання інформації про результати перевірки робочою групою фактів несвоєчасного автоматизованого розподілу справ.
18 квітня 2025 року Рада суддів України листом № 9рс-239/25-вих повідомила, що робота робочої групи триває, а станом на 17 квітня 2025 року здіснювалося лише попереднє вивчення порушених питань.
У подальшому, 3 червня 2025 року (№ 11592/0/9-25) та 16 вересня 2025 року (№ 18369/0/9-25) член ВРП Котелевець А.В. зверталася з відповідними запитами до Ради суддів України.
26 червня 2025 року Рада суддів України листом № 9рс-369/25-вих проінформувала про оформлення довідки за результатами вивчення, а листом від 23 жовтня 2025 року (№ 9рс-583/25-вих) надала відповідь, якою підтвердила виявлення порушень в організаційному забезпеченні діяльності суду та автоматизованому розподілі справ. 
11 листопада 2025 року за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1. про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя член ВРП, Котелевець А.В. склала висновок, у якому пропонувала ВРП звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо надання інформації про розкриття і розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 11 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025062350000015 за частиною першою статті 376-1 КК України за фактами, викладенними у повідомленні ОСОБА_1 , який у період з 16 жовтня 2024 року по 26 серпня 2025 року перебував на посаді судді Олевського районного суду Житомирської області.
13 листопада 2025 року ВРП рішенням № 2451/0/15-25 про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1. встановлено, що повідомлені суддею обставини дійсно мали місце, що підтверджено рішенням Ради суддів України та довідкою членів робочої групи Ради суддів України.
У зв`язку з тим, що під час проведення перевірки встановлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вони підлягають перевірці правоохоронними органами в порядку, передбаченому КПК України. Відтак ВРП ухвалила звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо стану досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.
20 листопада 2025 року ВРП надіслала судді ОСОБА_1 та Офісу Генерального прокурора зазначене рішення.
IІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Незалежність судової влади є головною гарантією забезпечення законності та правопорядку, підтримання стабільності в державі, об`єктивного і неупередженого правосуддя. Судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України, зокрема, Законами України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) та № 1798-VIII.
Відповідно до статей 126 і 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Вища рада правосуддя діє в Україні на підставі статті 131 Конституції України. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом № 1402-VIII.
Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Частиною четвертою статті 48 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII Вища рада правосуддя вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.
Згідно з пунктами 1, 6, 8 частини першої статті 73 цього Закону Вища рада правосуддя з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя: веде і оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя; проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення; звертається до прокуратури та органів правопорядку щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочинів, вчинених щодо суду, суддів, членів їх сімей, працівників апаратів судів, злочинів проти правосуддя, вчинених суддями, працівниками апарату суду; вживає інших заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
Частиною другою статті 73 цього Закону передбачено, що Вища рада правосуддя вживає заходів, що визначені у частині першій цієї статті, з власної ініціативи, за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя.
На виконання вимог частини другої статті 2 Закону № 1798-VIII ВРП рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 затвердила Регламент ВРП.
Як вбачається з преамбули Регламенту ВРП, він регулює процедурні питання здійснення нею повноважень, визначених Конституцією України, законами України «Про Вищу раду правосуддя», «Про судоустрій і статус суддів», іншими законами України, порядок підготовки, розгляду та прийняття ВРП, її Дисциплінарними палатами та іншими органами рішень, а також інші питання діяльності Ради.
Згідно з абзацом першим пункту 23.1 глави 23 Регламенту ВРП питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя ВРП розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя (далі - звернення), а також із власної ініціативи.
Відповідно до пункту 24.1 Глави 24 Регламенту члени ВРП можуть запропонувати ВРП розглянути питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за власною ініціативою.
Відповідно до пункту 23.3 Глави 23 цього Регламенту ВРП, отримавши звернення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя.
Суд установив, що повідомлення позивача про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області 15 січня 2025 року за № 205/0/6-25 розподілено члену ВРП - Котелевець А.В
У межах перевірки зазначеного повідомлення член ВРП Котелевець А.В. здійснювала листування з державними органами, надсилала запити.
11 листопада 2025 року член ВРП Котелевець А.В. склала висновок, яким пропонувала ВРП звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо надання інформації про розкриття і розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 11 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025062350000015 за частиною першою статті 376-1 КК України за фактами викладенним у повідомленні ОСОБА_1 , який у період з 16 жовтня 2024 року по 26 серпня 2025 року перебував на посаді судді Олевського районного суду Житомирської області.
13 листопада 2025 року ВРП рішенням № 2451/0/15-25 про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1., встановило, що повідомлені суддею обставини дійсно мали місце, що підтверджено рішенням Ради суддів України та довідкою членів робочої групи Ради суддів України.
У зв`язку з тим, що під час проведення перевірки встановлено обставини, які встановлені під час перевірки організації роботи Олевського районного суду Житомирської області робочою групою Ради суддів України, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому підлягають перевірці правоохоронними органами в порядку, передбаченому КПК України, ВРП ухвалила звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо стану досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.
Позивач, звернувшись з позовом до суду, зокрема, вказує на бездіяльність ВРП щодо нерозгляду повідомлення про втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області, та вжиття заходів.
Відповідно до вимог законодавства бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце лише у випадку невчинення ним дій, які він зобов`язаний був вчинити у визначений законом строк або розумний строк, якщо такий прямо не встановлений.
Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень розуміється зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону, іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими, але фактично не були здійснені. Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, рішення вчинені (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання. Тривалість розумного строку залежить від складності питання, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом для суб`єкта владних повноважень.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.
Судом встановлено, що член ВРП провела перевірку фактів втручання у здійснення правосуддя та інші порушення вимог законодавства в діяльності Олевського районного суду Житомирської області, вжила заходів реагування, предбачених законом, забезпечила розгляд питань у межах своїх повноважень. 
Факт вчинення відповідних дій свідчить про відсутність пасивної поведінки з боку відповідача, яка є обовязковою ознакою бездіяльності.
Сам по собі результат розгляду повідомлення або незгода позивача з прийнятим рішенням не може вважатися бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Крім того, чинне законодавство не покладає на ВРП обов`язку вчиняти дії у спосіб та строки, на яких наполягає позивач, якщо такі не визнчені імперативно.
Отже, відсутні підстави вважати, що ВРП допустила протиправну бездіяльність.
Щодо протиправності рішення.
Уважаючи Спірне рішення протиправним позивач посилається на зволікання з розглядом його повідомлення, нездійснення належної перевірки наведених ним фактів та прийняття необґрунтованого рішення за результатами розгляду його повідомлення всупереч вимог чинного законодавства. 
У Законах № 1798-VIII, № 1402-VIII, Регламенті не встановлені строки проведення перевірки повідомлення судді про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя.
Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряє їх на відповідність вимогам, визначеним у частині другій статті 2 КАС України.
Прийняття рішення, вчинення дії своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає не лише необхідність дотримання часових рамок, що визначені у нормативно-правових актах, а й ухвалення рішення або вчинення дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.
Тривалість розумного строку залежить від складності певного питання, нагальності його вирішення, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом, для органу публічної влади тощо.
Слід зазначити, що тривалість розгляду звернень, скарг, заяв у ВРП зумовлена рядом об`єктивних причин, зокрема, їх великою кількістю, розгляд яких здійснюється у порядку черговості надходження.
У цій справі під час проведення перевірки членом ВРП Котелевець А.В. встановлено, що обставини, викладені в повідомленні судді ОСОБА_1 , а також обставини, під час перевірки організації роботи Олевського районного суду Житомирської області робочою групою Ради суддів України, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та підлягають перевірці правоохоронними органами в порядку, прередбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
11 листопада 2025 року за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді ОСОБА_1, член ВРП Котелевець А.В. склала висновок, яким пропонувала ВРП звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо надання інформації про розкриття і розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 11 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025062350000015 на підставі частини першої статті 376-1 КК України за фактами, викладеними у повідомленні судді ОСОБА_1 , який у період з 16 жовтня 2024 року по 26 серпня 2025 року перебував на посаді судді Олевського районного суду Житомирської області.
У свою чергу, 13 листопада 2025 року ВРП у рішенні встановила порушення в Олевському районному суді Житомирської області, які підтверджували факт втручання в діяльність судді ОСОБА_1 та в роботу автоматизованої системи документообігу суду. Перевірка ВРП засвідчила наявність організаційних і процесуальних недоліків, що суттєво впливали на належне здійснення правосуддя. 
Обставини, про які повідомляв суддя ОСОБА_1 , мали місце, що підтверджено матеріалами ВРП та довідкою робочої групи Ради суддів України від 3 жовтня 2025 року.
Виявлено системні затримки у розподілі справ, пов`язані з несанкціонованим втручанням у систему автоматизованого розподілу, які мали місце з березня 2020 року. Так, 521 справа, що залишилась після відставки судді у березні 2023 року, майже два роки не розподілялася. Також встановлено суттєву диспропорцію навантаження між суддями: протягом 2025 року голові суду Винару Л.В. було розподілено 315 справ, тоді як судді ОСОБА_1 - 3972 справи.
У діях керівника апарату суду Бейкун С.Б. у 2023 - 2024 роках виявлено ознаки неналежного виконання службових обов`язків щодо організації розподілу справ, а голова суду Винар Л.В. , пребуваючи тривалий час єдиним суддею, не забезпечив належного контролю за веденням діловодства.
Унаслідок цього значна кількість кримінальних, цивільних та адміністративних справ не була розглянута своєчасно, що призвело до надходження частини справ зі спливаючими або пропущеними строками давності та унеможливило притягнення винних до відповідальності.
ВРП дійшла висновку, що зазначені дії можуть містити ознаки кримінального правопорушення, предбаченого статтею 376-1 КК України.
13 листопада 2025 року ВРП за результатами опрацювання отриманих відомостей ухвалила рішення № 2451/0/15-25 про звернення до Офісу Генерального прокурора щодо стану досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.
На засіданні ВРП були присутні 16 членів ВРП. «За» пропозицію головуючого Котелевець А.В. звернутися до Офісу Генерального прокурора проголосувало 14 членів ВРП, «проти» - 2. Оскаржуване рішення підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні. 
Колегія суддів уважає, що ВРП, вирішуючи як колегіальний орган на своєму пленарному засіданні питання стосовно необхідності вжиття заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, діє на власний розсуд та реалізує дискреційні повноваження, які є виключною компетенцією цього конституційного органу.
За встановлених у цій справі обставин, ВРП як колегіальний орган на пленарному засіданні розглянула та затвердила висновок члена ВРП Котелевець А.В. від 11 листопада 2025 року з урахуванням пропозиції звернутися до Офісу Генерального прокурора в аспекті необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, визначених Законом № 1798-VIII та виходячи із обставин та фактів реальних ризиків для незалежності судді під час здійснення суддею правосуддя, викладених у такому повідомленні.
Отже, перевіривши спірне рішення відповідача з урахуванням обставин, встановлених та зазначених у відповідному висновку члена ВРП із застосуванням критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, Суд не убачає підстав уважати таке незаконним чи необгрунтованим. 
Як свідчать обставини справи, ВРП, ухвалюючи спірне рішення, діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Спірне рішення ухвалено відповідно до вимог статті 48 Закону № 1402-VIII та статті 73 Закону № 1798-VIII.
Щодо визнання протиправним та нечинним абзацу 4 пункту 24.3 Регламенту ВРП затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції рішення ВРП від 21 листопада 2023 року № 1068/0/15-23, зі змінами). 
ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
ВРП затверджує регламент ВРП, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої Ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України, визначені статтею 266 КАС України.
Відповідно до частин першої - четвертої вказаної статті її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:
1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;
2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат;
5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Нормативно-правовий акт в Україні може бути визнаний нечинним (протиправним) повністю або частково, якщо він суперечить Конституції, законам чи актам вищої юридичної сили. 
В абзаці 4 пункту 24.3 Регламенту ВРП зазначено, що отримавши повідомлення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду повідомлення член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя.
На обґрунтування цієї вимоги позивач зазначає про невстановлення детальної процедури щодо розгляду повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, зокрема, щодо порядку і строків такого повідомлення.
Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт відсутності в підзаконному нормативному акті чітко визначеного строку не свідчить про його протиправність, невідповідність актам вищої юридичної сили.
Регламент ВРП - це процедурний документ, що визначає порядок роботи цього органу, тоді як деталізація, зокрема, процедури щодо розгляду повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя належить до дискреційних повноважень ВРП.
Відсутність конкретного строку не позбавляє обов`язку здійснити відповідні процедурні вимоги у розумний строк.
Отже, доводи позивача зводяться до незгоди з нормативно правовим регулюванням та не свідчать про його протиправність.
Доказів про невідповідність Регламенту ВРП Конституції України, законам чи актам вищої юридичної сили позивач не надав. 
За наведених вище обставин, Суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та нечинним Регламенту Вищої ради правосуддя в частині, відмовити.
Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.М. Шарапа
Судді: В.М. Бевзенко 
А.А. Єзеров 
Т.В. Тацій
С.М. Чиркін