У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року
м. Київ
справа № 753/9863/24
провадження № 51-2102ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2026 року і
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі дев`ятиста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 725 200 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2026 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу представника потерпілої на означену ухвалу місцевого суду.
Адвокат ОСОБА_5 звернулась до Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог представник потерпілої зазначає, що апеляційний суд безпідставно повернув її апеляційну скаргу. Стверджує, що положення КПК не забороняють потерпілій та її представнику звернутись до суду апеляційної інстанції зі скаргою на ухвалу місцевого суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 394 КПК ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Як вбачається з матеріалів провадження, представник потерпілої подала апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі дев`ятиста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення представнику потерпілої поданої нею апеляційної скарги, оскільки відповідно до положень ч. 5 ст. 394 КПК вказана ухвала місцевого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку виключно обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором, а потерпіла та її представник не входять до вищевказаного кола осіб, які мають таке право.
З урахуванням наведеного, Суд доходить висновку, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та ухвали апеляційного суду вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2026 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3